VLAŠKE REČI U JEZIKU NAŠEM. 
SAm sebi ako si viditi kripostan, 
Li ne znaš kakov si, ni u ki priti stan: 
Jer te bolje znaju i k& si kriposti 
Ki s tobom užaju. Marulić. 
vaditi andare (io vado) hoditi 
vašelj vascello. Vlaška rčč proizhodi od Lat. vas. S tim se 
slažu i tomu odgovaraju Rusi i Poljaci, er i jedni i drugi imaju 
vsaki za brod ili Sdijf onakvu rčč, koja takodjer u drugom na: 
rččju kojem znamenuje baš GefiB == vas. Tako je na Ruskom je- 
ziku sud daš Ediif (u Hrv. sudje = posudje die Gefige) a tako 1 
na Poljskom jeziku okrgt baš Sdiif (a u naših primorac okrut baš 
Geoff). Prispodobi naše ladva i lada, ladvica i ladica Gruhe te ladja 
baš Sdifi; prispodobi kovčeg Biichje i dUrdje. Odista se vidi, da ni 
jedan Slovinski jezik podpuno se razumčt ne može bez drugoga, 1 
da vsi u jedno istom pravo su stablo, a vsaki napose samo su kite. 
vašina fascina sirovo snoplje kitja i grmlja 
veo velo pokrivalo, zastiralo: 
Čto nosite svione pase, 
Koje srebrom okivate ? 
I na glavi čto li vlase 
Tančem velom pokrivate ? 
Pčsnik Splčtski ne ima veo nego val, možebit po izgovoru rodne mu 
strane: 
Opatica gospa Bona 
Zvonila je u sva zvona 
I povivši valom rami 
Izidoše vrvijami 
Koludrice svekolike 
Pustiv cele i konike (4). Marulić. 
viva evviva živio: 
Viva viva Penelope draga 
Dražja si mi vsega svita blaga. kn. Frankap. 
pota volta put. I ta se tudjinka iz jezika gubi : 
Koji je toj razlog, da duše svčh ljudij 
Dvč vote višnji bog opravda i sudi? Marulić. 
prtuna fortuna nepogoda, nevrčme 
žbir sbirro teklić (sudački) 
žilj giglio Ičr; ljiljan, bogorodičin cvčtak 
KA lipo evatiše kakono Žilja cvit 
Ter pripravna biše ljubiti ovi svit. Marulić, 
Giljom ter pribilim nje Ičpos' kdi cavti, 
Učini da cvilim a srdce da dahti. Menčetic. 
