Prilog za istoriju akcentuacije hrvatske ili 
srpske. 
Čitao u sjednici filologičko-historičkoga razreda jugoslavenske akademije 
znanosti + umjetnosti 10 travnja 1872 
PRAVI ČLAN DR. GJURO DANIĆIĆ. 
Pokazavši u dojakošnjim raspravama ! sadašnju akcentuaciju na- 
šega hrvatskoga ili srpskoga jezika, kakva je u pojedinijem rije- 
čima i kako se u oblicima njihovijem mijenja, zaželjeh potražiti 
je li i prije bila taka ili je negda bila drugačija. To znati, ako 
se može i koliko se može, mislim da je i vrijedno i potrebno kao 
što mu drago drugo u jeziku. Želju mi još osobito dražaše što 
se već bješe pisalo više puta da nam je akcentuacija negda bila 
drugačija, bješe se već pisalo i kakva je bila, — kao nešto o 
čemu nema sumnje proglašavalo se da je bila jednaka sa sadaš- 
njom čakavskom akcentuacijom; a potvrde tomu ne bješe druge 
osim domišljanja. S toga potražiti u književnosti svjedočanstva 
koja bi mogla pokazati je li doista tako ili nije, čini mi se da je 
potreba koja ne može dugo stajati nepodmirena u našoj književnosti. 
Ja ne mislim da će se ovom raspravom podmiriti ta potreba, a 
jamačno niko ne će ni očekivati da se stvar dosele netaknuta 
a vrlo teška kao što je ova, u kojoj se valja oslanjati samo na sta- 
rinsko pisanje, koje je i u drugom koječemu mnogo jasnijem često 
nepouzdano, na jedan mah raspravi; nego ću biti zadovoljan ako 
ova rasprava bude samo dobar početak tome poslu i prilog koji bi 
pomogao da se taj posao prije i lakše svrši. 
Najstariji trag bilježenoj akcentuaciji u našoj književnosti nagjoh 
u srpskim spomenicima koje je na svijet izdao Miklošić (Monu- 
! Slavische bibliothek herausgegeben von Fr. Miklosich. Bd. I. 1851. 
Taacuuk VIII 1856. XI 1859. Rad VI 1869. XIV 1871. 
