190 GJ. DANIČIĆ. 
ozgoora Vran. živ. 17. uzgoora Vran. rječ. 104. zgar_Zlat. 15 b. 
uznoom 368. 382. izdolla Ranj. 51b. unuutra Vran. živ. 86. dosle 
Zlat. T4b. dotle Zlat. 17b. preem Vran. živ. 41. na (en) Vran. 
rječ. 82. i ne pred će: nee će Vran. živ. 5. ne će Zlat. 22b. i kad 
mu se krajnji vokal sastavi s vokalom od riječi pred kojom je, 
te bude uz, zapadno ni: nij Ranj. 25b. nii Bud. 35. Zlat. 96. 
niima Bud. 18. 
10. u prijedloga: cijća Bud. 24. Band. 1. prii (ante) Bud. 77. 
Band. 39. raadi Bud. 9. Vran. živ. 22. na nj Zlat. 91 b. uu nj Ranj. 
Ti zaa č Vran. rječ. 86. prida me Band 109, 
11. U svjema je ovijem primjerima slog, kojega su radi nave- 
deni, u sadašnjem štokave«kom govoru dug, osim može biti gdje- 
kojega osamljena, koji ne može u glavnom ništa promijeniti; ne 
znam za cijelo je li tako sada u čakavaca; ali ako bi se ili po 
čakavskom govoru ili po čemu drugom posumnjalo za koje pri- 
mjere je li u njima taj slog bio dug, te bi se pomislilo da je mo- 
gao biti kratak s akcentom pa obilježen ne za to što je dug nego 
za to što je na njemu akcenat, n. pr. zadnji slog u 8. sing. praes. 
teče, — prema toj sumnji valjalo bi uzeti na um da danas slo- 
govi kratki s akcentom kad gube akcenat puštajući ga naprijed 
ostaju kratki, da bi dakle i ti slogovi, da su prije bili kratki 
s akcentom a ne dugi, danas bili kratki. — Ali ako i nema 
sumnje da su ti slogovi bili dugi, drugo je pitanje: je li na svjema 
njima bio akcenat ili su neki bili samo dugi bez akcenta? U nas 
neki misle da kad pred takim slogom ima ili u istoj riječi drugi 
slog s kakvijem god akcentom ili pred njom prijedlog ili druga 
riječ s akcentom koji nje radi ili od nje dobija, onda na tom du- 
gom slogu da nije akcenat nego da je on samo dug. Budući da taj 
slog, koji bi po tom mišljenju bio samo dug bez akcenta, glasi — 
koliko ja znam — isto onako kao drugi o kom niko ne sumnja 
da je na njemu akcenat, za to mislim da ovdje i za jedne i za 
druge slogove treba staviti ovo pitanje: jesu li pred slogovima, o 
kojima je ovdje riječ, drugi slogovi dobivali akcenat ili nijesu? 
jer ako jesu, onda je akcentuacija naša u ovom dijelu i prije bila 
jednaka sa sadašnjom; ako li nijesu, onda je odstupala od sa- 
dašnje. Na to bi pitanje bilo najpreče pogledati u čakavsku ak-+ 
centuaciju, ne bi li se po njoj moglo što odgovoriti. Doista na 
prvi pogled može se svakome učiniti da na to čakavska akcen- 
tuacija potpuno odgovara, jer u onom što je o njoj pisano nala- 
