232 GJ. DANIČIĆ. 
čakavske i razvila, — što je akcenat na drugom slogu, gdje ga 
imaju čakavci, ,izvoran“, te je od starine bio i u štokavaca na 
istom slogu, pa je poslije ,skočio“ naprijed. Na to bih mogao na- 
pomenuti da smo naprijed vidjeli da su i čakavski stari književ- 
nici u primjerima kao što je ovaj bilježili i prvi slog a ne samo 
drugi, ali tijem ne bismo još ništa dobili; nego ću opet zapitati: 
za što je u štokavaca ,skočio“ akcenat s drugoga sloga na prvi? 
Je li on to učinio bez ikakoga uzroka? Šta ga je dakle potislo 
s njegova ,staroga“ mjesta? šta li ga privuklo onamo gdje je 
sada? — Ja mislim — a i oni koji govore o »glavnom“ akcentu, 
te tijem priznaju da u riječi osim ,glavnoga“ akcenta može biti i 
drugi, valja da misle — da se u riječi od više slogova može ak- 
centuacija njezina prostirati po njoj cijeloj tako da jednijem  dije- 
lom svojim pada na jedan slog a drugim na drugi ili još na koji. 
Mislim da to može biti ne samo onda kad je u riječi od više slo- 
gova jedan slog dug, nego i onda kad su svi kratki; jer ako može 
biti u onoj, ne znam za što ne bi moglo biti i u ovoj. Po tome 
mislim da je n. pr. u nom. sing. včda i u gen. sing. voda u 
isto doba kad je na krajnjim vokalima kao sada u čakavaca bio 
akcenat, bilo nešto akcenta i na prvom slogu, — pa dok se tako 
akcentuacija doticala oba sloga (po mom mišljenju još jače nego 
što se sada dotiče prvoga sloga u štokavaca a drugoga u čaka- 
vaca), dotle mislim da je u čakavaca ono akcenta na stražnjem 
slogu uzimalo mah tako da je najposlije sa svijem preobladalo, a 
onoga što je bilo na prednjem slogu sa svijem nestalo, — na su- 
prot u štokavaca da je otimalo mah ono što je bilo na prednjem 
slogu, te se održalo kao sadašnji akcenat , a onoga što je bilo na 
stražnjem kratkom slogu sa svijem nestalo i taj slog ostao kra- 
tak bez akcenta, a ono što je bilo na dugom stražnjem slogu 
održalo se kao akcenat ", ili — ako ću govoriti riječima onijeh 
koji ne priznaju dva akcenta u jednoj riječi — nestalo ga i na 
tom slogu, pa taj slog ostao samo dug bez akcenta. -- Ako je 
tako, onda nagjosmo kako se sadašnja čakavska akcentuacija može 
složiti s protivnostima ovdje pokazanim, — kako se i megju so- 
bom mogu složiti protivnosti ovdje pokazane; — nagjosmo uzrok, 
za što u štokavaca — kako se veli —- pSkače“ akcenat; — na- 
gjosmo da niti je štokavska akcentuacija postala od čakavske, ni 
čakavska od štokavske, nego obje od starije zajedničke, kao što 
ni druge osobine štokavske nijesu postale od osobina čakavskih, 
