6 J. ŠLOSSER. 
like do visine od 2000“, a pram obratnicima ne dopire ni tako 
visoko. Na visini od 2000“ počima umjereni predjel te gubeć 
svedjer toplinu ide do 6000“. — Iznad ove granice je hladni 
predjel. 
Kaćunovicah ima riedko u ovih vrućih pokrajinah, navlastito 
prama polutniku. — Veoma bi dakle pogriešio, da bi tkogodj go- 
jeć kaćunovice u rastlinjaku hoteo oposliediti onu istu toplinu. — 
Tekar prama umjerenom predjelu i u njemu samom, na visini od 
4800'—6600', gdjeno popušta silna žega, ima najljepših i najviše 
kaćunovicah. — Ovo podneblje u rastelnjacih pogoditi i pribaviti 
je zadaća gojiteljaa —- U ovom predjelu uživa se bilje sjajne 
svietlosti, čista, svieža uzduha a uredni daždovi i obilni rosopad 
daje mu okriepnu vlagu. 
I Nova Holandija ima kaćunovicah, i to toli uzdušnih koli 
zemnih vrstih ; ali glede ljepote i šara nisu nipošto ravne azijskim 
i amerikanskim vrstim. 
Pri gojitbi kaćunovicah najvažnije jeste uz poznanje podneblja 
odkale su došle, takodjer poznavanje naravi i kakvoće vrstih, kao 
što 1 načina Života u njihovoj pravoj domovini. 
Većina kaćunovicah prebiva i u onih prašumah, u kojih je 
putnik primoran krčiti si put oštrim orudjem; gdjeno od starine 
poginuvše drvo ne nadje prostora, da se obori na tla, nego go- 
tovo upravno stojeć gnije i sprhne. Nu dok ono tako pogiba, na- 
riešeno je mahovi i nametnicami, koje se prelievaju najkrasnijimi 
bojami. 
Sve ako su naravoslovne znanosti na visoku stepenu, ipak nije 
još pronadjeno, kako djeluju na nametnice biline rastuće uz njih 
i nad njimi, pak i plinovi, koji nastaju iz rastvarajućih se bilinah. 
Da tu ima njeki upljiv, o tom nije dvojbe. — Po tome mora cilj 
nastojanja gojiteljeva biti taj, da stvori u rastilnjaku uzduh, sličan 
onome u domovini biljke, punom raznih plinovah. Nu to postići je 
veoma mučno, pošto manjkaju posve znanstveni podatci, kojih bi 
se moći držati. Tude je jedini vodac praksa i mnogogodišnje pro- 
matranje. 
Ozremo li se nadalje na naravno rastište kaćunovicah, to opa- 
žamo, da mnoge uzdušne i zemne rastu u debelom šumskom hladu, 
kamo riedko samo dopre sunčana zraka. Na tih mjestih ne usuši 
se rahla zemlja nikada, jerbo povrh vjekovita hlada pada danju 
