POGLED NA HISTORIJU ISTOČNE ORKVE U ČEŠKOJ. 143 
domaćom svojom radnjom, tvrdo se držaše službe božje grč- 
koga obreda (Graeci ritus sacra tenaciter ser rabat). Ali i oni 
grčkoga obreda i oni novijega latinskoga slobodno mogahu imati 
i imahu svoje crkvene zborove.“ Ova posljednja primjetba Stran- 
skoga (koja se potvrdjuje i daljom historijom istočne crkve u 
Češkoj) pokazuje da je još jednako bila znatna grčko-istočna 
stranka, prema kojoj se nije moglo postupati javnom silom. Za 
devet godina svoje uprave koliko se starao Ditmar za razprosti- 
ranje katolicizma u Češkoj, ipak pred konac života svoga izne- 
može u borbi ,s upornim narodom“, kako govoraše na smrtnoj 
postelji nasljedniku svojemu Vojtjehu. Taj Vojtjeh ili Adalberto, 
odgojen latinski, premda slovenskoga plemenita roda, osobito je 
mnogo zla učinio češkoj pravoslavnoj crkvi. On izmedju ostaloga 
osnova Brevnevski manastir, rasadnik katoličke vjere. Premda 
nije malo radio niti bez neugodnosti, obraćajući češke neznabožce, 
čega radi je u češkom martirologiju stavljen u četvrtoj glavi medju 
stradalce za istinu; ali je isto tako poznato da je glavna radnja 
njegova bila upravljena na to da se zatre u češkom narodu istočna 
crkva. ,1IIO0TOME ske MHOTHME IbTOME MHHYBNIIMB — govori se u 
panonskom životu sv. Kirila filosofa ili u dopunku k njemu — 
npuueab Boiirbxp y MopaBy u B5 Uexu m B5 Jlaxu, HAyEy 
Pyeekyno (t.j. slovensko pismo i službu božju) m gumemo 
OTBepxe, JaTHuHeKymoW me BEpy yeraBn m rpamory, a 
UPABOBbpPHHA CNHNGKONH HN NONE NBCbue, A NEHHXB PA3B- 
orma, u uje Bb Ilpycckyio semi, xoTa m TExB y cBow BEpy 
UpnBecru, m Tamo yGienp 6rcrp Boiirixr, Guekyue Jaruneniii.“ Što 
energični Vojtjeh, kao i Ditmar, iznemogavajući u borbi s na- 
rodom i — kako priznaje sam Gaudencije — sa ženjenimi, t. j. 
pravoslavnimi svećenici, ne jedan put ostavljaše stolicu, i po drugi 
put (oko godine 997) na namjeru njegovu da bi se vratio u Prag, 
narod mu odgovori podsmijehom i ubijanjem i plienjenjem braće 
i srodnika njegovih, to pokazuje da je pored svega pritješnjavanja 
načelo istočne crkve bilo ondje jošte silno. Komenski govori! da su 
godine 977, kad se Vojtjeh prvi put ukloni u Rim, dva svećenika 
Boljegosti Mislibor sa četiri druga, Krivanom, Rozislavom, Vojimirom 
i Jarkom (svim su imena čista slovenska) molili u pape da bi dopustio 
i da su dobili to. 

opet da se vrši slovenska služba božja 
! Martyrol. Boh. cap. V, S II. 
