POGLED NA HISTORIJU ISTOČNE CRKVE U ČEŠKOJ. 1517 
tumačenja (u nauci o sakramentih, osobito o kajanju 1 pričešću, o 
poštovanju i prizivanju svetaca i osobito bogorodice, tako i o po- 
štovanju ikona i moći, o spominjanju mrtvih i o djelu milosrdja); 
nego Hus silno ustaje protivu poglavarstvu i nepogrješivosti papi- 
noj, protivu svjetskomu duhu, novštinam i vlastoljubivosti rimske 
crkve.! Taj protest, recimo mimogred, nije nikako imao onakoga 
odricanja crkvene tradicije i izvrtanja dogmata kršćanske vjere, 
do kojega došao nagli Luter ne ugledajući se na samoga Husa 
(premda ga je i nazivao svojim učiteljem dižući ga do neba), nego 
na češku braću, koja se u tom bijaše sa sviem udaljila od Husa. 
Ni sama akta konstantijskoga sabora, u isprekidanih i tamnih 
svojih punktih, ne pokazuju da je Husu dokazana upravo jeres, 
da bi i Viklefitska, nego samo da je dokazano da se od takoga 
protivnika treba čuvati papi i crkvi katoličkoj, čega radi bi Hus 
osudjen na smrt (16 Jul. 1415), kao što Je nepristrano izložio 
Vesenberg * i opazio Pelzel 3. Još više slaganja s pravoslavnom 
crkvom vidimo u učenika i pomagača Husova Jeronima Praža- 
nina. Na konstantijskom saboru tužahu ga da je baveći se u 
Litvi (da bi izučio istočnu nauku) i putujući s Vitovtom 1413 
godine u pohodu njegovu na Vitebsk, kad na susret pobjeditlju 
izadjoše iz grada katolici s moćmi i Rusi, Jerolim na oči sa- 
momu Vitovtu katoliku ostavio katolike i pridružio se ka go- 
mili pravoslavnih, po tom da je u Vitebskom veoma sablaznio 
Minorite, nazivajući tamošnje Ruse istinitimi kršćani, da je išao 
u njihove crkve u vrieme službe božje, klanjao se ruskim moći, 
primao sakramente po obredu grčko-istočnom padajući na koljena 
i da se starao samoga Vitovta obratiti k istočnoj crkvi; da je to 
isto učinio i u Pskovu ne mareći za opomenu Vilanskoga kato- 
ličkoga biskupa 4. Što je Jerolim, na  konstantijskom saboru 
slobodno branivši svoja vjerovanja, a poslije od straha odrekao 
ih se i nauku Husovu priznao za lažnu, ali na skoro poka- 
javši se i ne obzirući se ni na kakve savjete i prietnje ostao ne- 
pomičan, s istom onakom neustrašivošću i gotovošću stupio u oganj 
* Sr. Gieseler Lehrbueh d. Kirehengesehichte II, 4. 407 nota s. 
* Die grossen Kirchenversammlungen des 15, u. 16. Jahrhunderts, neue Ausgabe, 
= Žer Band, Constanz 1845, S. 165—179. 
* Geschichie der B&hmen, 4te Auflage, S. 306. 
Cochlaei Historia Hussitarum lib. III p. 126. Sr. Palacky Geseh. v. B&hmen 
IL, S.- 192. 
