162 K. NEVOSTRUJEV. 
hrišćanskimi i s istinitom vjerom i da toplo želite pasti u naručja 
istinite svoje matere. To nam se je sve podpuno objasnilo do- 
lazkom i svjedočbom častnoga presbitera više imenovanoga (t. j. 
Konstantina Angelika). On nam je potanko pripovjedio sve što u 
vas biva, i predstavio svoje ispoviedanje vjere: ono se podpuno 
slaže s ispoviedanji svete matere crkve. Mi smo mu priobćili 
nauku istinite vjere, on će vam ju predati da se po njoj vladaju 
svi koji hoće da se spasu. Ako je, mila braćo i djeco, sve, 
što smo doznali, istina, kao što se nadamo, onda pobhitite da se 
sjedinite s nami. Samo u krilu prave matere i na temelju istini- 
toga spasenja možete se zakloniti od svojih neprijatelja. Gdje 
ćete naći počinak, ako ne na izvoru žive vode? Svi koji stradate 
hodite k vodi životnoj; hodite, kupite bez plate vino triezne ra- 
dosti, napijte se mlieka utjehe. Nadamo se da ćete se milošću 
božjom složiti s nami u svem. Tada ćemo držati za osobitu duž- 
nost dati vam pastire da pasu vaše duše riečju životnom; njihova 
uprava ne će vam biti težka.“ Ovaku odluku carigradske stolice 
izazvalo je kako je izloženo napried stanje vjere u Čeha i položaj 
njihov usred katolika, tako i razlikovanje bogoslužbenih obreda 
njihovih od Grka, postalo iz gonjenja, — razlikovanje, po kom je 
i Enej Silvije držao Čehe za polugrke i polurimljane. ,Ugleda- 
jući se na apostola spuštamo se rado k vašim obredom u svemu 
što ima dobar temelj, što nazidjuje vas a ne protivi se nazidji- 
vanju svete matere crkve, te mislimo da se ne treba spoti- 
cati o razliku u običajih, ako su običaji bezazleni. 
A svemogući bog da vas podrži u tom stanju, u koje vas je on 
sam postavio, da raste njegovom milošću broj vaš na umnožavanje 
sinova istinite crkve a na našu obću radost i na slavu božju!“ 
Ali ta poslanica, pisana samo na dvije godine pred što će Turci 
uzeti Carigrad, i cieli posao češki bi bez uspjeha. Gdje bi oni 
mogli naći podporu svojoj težnji k istočnoj crkvi kad grčko 
carstvo pade i srodne im slovenske pravoslavne države — srbska 
i bugarska — takogje biše oborene i podpadoše pod jaram turski? 
U zapadnoj Rusiji, pod vlašću poljskom bijaše katoličko načelo, 
a istočna bijaše vrlo daleko od Čeha i ne imaše s njimi nikakove 
sveze. Te i druge okolnosti dadoše prostora da rade Latini u 
Češkoj po svojoj volji. Gjuragj Podjebrad, po smrti Vladisavljevoj, 
1451 god. izabran za kralja češkoga, da bi sačuvao mir i unutra 
i izvana zaklanjaše u svojoj zemlji katolike (subonite) i šćaše da 
