POGLED NA HISTORIJU ISTOČNE CRKVE U ČEŠKOJ. 163 
ga okrune katolički biskupi, i po tome dužan bijaše zakleti se da 
će biti vjeran rimskoj crkvi i papi. Tada Pije II godine 1462 ne 
posumnja proglasiti da ništa ne vriedi praški ugovor, kojega apo- 
stolski priestol nigda nije priznavao ni primao; a kad Podjebrad 
protestova proti tomu, onda Pavao II (nasljednik Pija II) godine 
1469 proglasi ga da je odlučen od crkve i da je izgubio priestol, 
i po tom sastavi proti njemu križarsku vojnu." -— Sada nam valja 
reći o sudbini druge strane češke — taboritske, koja bješe upor- 
nija Rimu i veća mu neprijateljica. Ta Je krajna strana na mnoge 
dogmate (o transsubstanciaciji, o poštovanju svetih, o kipovih, o 
pominjanju itd.) imala luteranske misli, kojih nikako nije primila 
od Husa, nego od lberetika Valdovaca i Katara a još više od Pi- 
karada, koji se naseliše u Češkoj XNI i XIV vieka naročito u 
onih mjestih, gdje je bila sredina Taboritam ? Podjebrad godine 
1451 po nastojanju Rokicane odredi toj sekti osobito mjesto na 
granici moravskoj, gdje ova pod imenom češke ili moravske braće 
ili bratstva jedinstva sastavljaše sa sviem odieljenu religioznu ob- 
ćinu. Ali postavši kralj Podjebrad da bi ugodio Rimu, silno pro- 
gonjaše tu sektu, koja se nazivaše i sektom pikardskom. Za Vla- 
dislava (Poljaka) bijaše im bolje; tada oni stupiše u savez s Lute- 
rom, koji od njih mnogo primi i godine 1545 u Smalkaldskom ratu 
ne htješe pomagati Ferdinandu na protestante, sa čega mnogi biše 
izagnani iz Ceške, i u Poljskoj se sjediniše s reformatori. Za Maksi- 
milijana II (1564—15175) a osobito za Rudolfa II (1576 — 1611) 
koji bijahu ostali u Češkoj, dobiše podpunu slobodu vjere. Ali u 
30-godišnjem ratu izmedju katolicizma i protestantizma boj na 
Bieloj Gori 8 novembra 1620 predade Češku u ruke oštroga ka- 
tolika i hranjenika jezuitskoga Ferdinanda II. Od toga vremena 
katolicizam na novo zavlada i do sada vlada u Ceškoj, koja od 
samoga početka kršćanstva osjećaše nad sobom težku ruku nje- 
govu. 
Pregledavši istočnu crkvu u Češkoj, da se sada obratimo k pre- 
krasnomu spomeniku njezinu X vieka, — k službi sv. Većeslavu 
Čehu, koju smo radi iznieti na sviet. Ona je očevidno pisana na 
prienos tiela_ sv. Većeslava iz Boljeslavlja u Prag, a to je bilo 
! Gieseler, Lehrbuch d. Kirehengesehichte II, 4 S. 451—455. 
* Gieseler Handb. d. Kirchengesehichte Il, 4 S. 482—439. 
