O DATIVU U SLOVENŠTINI. 113 
drže, da su padežni nastavci pronominalnoga poriekla, a drugo 
ovomu protivno, da su u njih predlozi sadržani. Kad bi ovo po- 
sljednje stojalo, lahko bi se padeži pod lokalno gledište staviti 
dali; ali tomu se upravo ta okolnost protivi, što se obstojanje 
predloga pred tvorenjem padeža nemože predpostaviti, čim se zna, 
da su sami predlozi negda samostavnici biti morali, pošto se i 
danas još kao takovi ukazuju; ali mnjenje prvih ako se već u 
pogledu nominativa, vokativa i akuzativa kao sigurno smatrati 
može, ne može se bez protuslovja na ostale padeže protegnuti. 
Uvaživ sve ovo nastaje pitanje, što da rečemo o prvotnom zna- 
čenju našega dativa? Moramo reći, da je bezuspješan posao ovo 
za sada kod njega tražiti, čim se znade, da mu je poraba mnogo 
abstraktnija nego kod ostalih padeža. Slovenština ima istina i dat. 
na pitanje ,kamo,“ ali da ovo ne može biti njegovo prvotno 
značenje, vidi se odtud, što ostali jezici akuzativ kao padež cilja 
upotrebljavaju, a ne dativ. 
Buduć da nam je do toga stalo, kako da sintaktičku porabu 
našega dativa čim jasnije iztaknemo, za to ćemo pokušati, pod 
koje gledište dale bi se svekolike njegove funkcije poredati. Nu 
prije nego to počmemo, ne će biti s gorega, ako se i na njegov 
oblik svratimo, te vidimo s kojim drugim oblikom on u savezu stoji. 
Dativ jednine. 
U hrvatsko-srbskom jeziku izlazi dat. sing. u muškoj i srednjoj 
deklinaciji na u, u ženskoj na i. To isto valja 1 za staroslovenski 
jedinom iznimkom, što ova kod ženskih imena za dat. nastavak. 
imade. — Mimoišav za sada dativ na # pitat nam je prije svega, 
kojem prvotnom življu onaj t—i odgovara. — Već nam je Miklošić 
u svojoj gramatici fonetičku vriednost ovoga pismena razjasnio. 
Po njemu je to dvoglas, koji je s jedne strane označivao glas ja, 
a s druge strane opet neki osobiti glas francuzkomu ć naličan, i 
danas još u Slovenaca kao ć živući. — Kad sravnimo slovenštinu 
sa staroindičkim jezikom, vidimo, da slovo s skrt. dugomu ć odgo- 
vara; to pokazuju primjeri kao: gauw skrt. v& dmi, umna skrt. p'nas, 
cBETN skrt. svčta (biel), most skrt. navo (loc. sing.), Bojoga skrt, 
vidavć (nom. dual.), mace skrt. manse, muenTe skrt, givčta (potent.) itd, 
Ali ako sve ovi primjeri i pokazuju, da je m == skrt. ć, opet se 
ne može reći, da je ono iz ovoga postalo. Već i sam Bopp u svojoj 
gramatici V str. (. 3 izdanje kaže, da je težko pomisliti, da bi se 
