IT4 IV. RADETIĆ. 
sanskrtski dvoglas ć postavši iz ai u davno predhistoričko doba bio 
tako izgovarao, a da se u njem ni a ni # čulo ne bi. Vjerovno je, 
veli on, da su se oba prvotna življa čula, te se kao ai izgovarala. 
Jer da se je ovaj dvoglas već u ono pradoba kao e izgovarao, 
teško da bi glas €, koji u njem kao zakopan leži, poslije jezičnog 
razdjeljenja u pojedinih jezicih opet na vidjelo došao, te se u 
grčkom kao a, et, oi; u sendu kao di, 0i, 6; u litvanskom kao ai, 
ć; u letskom kao ai, ć, ee; u latinskom kao ae = ai ili & ukazao. 
Budući je ovaj dvoglas već onda svoj pravi izgovor imao, za to je 
naravski, da su jezici poslije razejepljenja onaj iz svoje prakolievke 
sobom doneseni dvoglas ai ili svuda ili samo ondje, gdje je trebalo, 
u ć stopili, tako da se u tom i mnogi jezici sudaraju. — Ako 
dakle ovo stoji, onda slovo x ne zastupa drugi glas već prvotni 
dvoglas ai, koji staroindičkom, lat. i staronjem. ć, gots. ai, grč. a od- 
govara, n. p. šeZtun, vah&ma, vehčmus, w&g6mus, vigaima, šyowey itd. 
Pa i zbilja, koliko nam stari spomenici potvrdjuju, vidimo ovo pisme 
sa tudjim ai zamienjeno sr. (apnezu (farisaj), mognu (judaj) itd. 
Ovo predpostaviv možemo reći, da je nast. 4 postao iz prvotnoga 
ai, koji se i u skrti ženskim a-osnovom u dativu pridieva, samo 
što se ovdje medju krajnim osnovnim a i nastavkom radi blago- 
glasja jošte y (j) umeće, tako da je n. p. od osn. asva dat. asvA-j-ai 
= asvdy-ai. Po tomu je i slov. osnov pusa u dat. pusa-ai; i pošto 
je u slovenštini a-+a==a, to je onda dat. prus-m ili po slov. zamjeni 
pust. Ovomu odgovara i gots. dat. gibai (dono); litv. aswai; lat. 
equai == equae; grč. xooa iz yoopa-ba itd. 
Ovamo ide takodjer dat. osobnih zaimena man, TEBE, CEE&, od 
kojih skraćeni oblici mi, ti, si skrt. me, tć, sć odgovaraju, te su 
samo posljednji živalj od dvoglasa ai sačuvali, dočim se puniji 
oblici, kao što Bopp uči (8. 330) na skrt. lokal oslanjaju, i to za 
to, jer se u njih ima predpostaviti dativni osnov mbno, tebo, 
sebo, te bi u dativu po analogiji n-osnova mrnu, tebu, sebu 
očekivati imali. 
Ako nadalje uz dat. pru dolazi dat. zuuu od osn. zuum, to sii 
ovdje moramo x kao nastavak pomisliti; no ovaj se ovdje u u pre- 
tvara, jer glasovni zakoni slov. jezika zahtjevaju, da se poslije 
jotovanih kao i palatalnih suglasnika svaki tvrdi samoglas u odgo- 
varajući njemu meki pretvoriti ima. 
Konzonantički osnovi kao i oni na u svršuju u dativu na u, koji 
ovdje skrt. dativu na ć odgovara; a da se ovaj sa slovenskim ni 
