182 IV. RADETIĆ. 
uzročni odnošaj, za koji klass. skrta i abstraktna imena tvorena sa 
sufiksom ana ili a upotrebljava, i koja u slici lokativa mnogo puta 
i dativ zastupaju n. p. barturanvč&sand tvara = eile einen 
Gatten zu suchen (III. str. 260.)! — Staropruski jezik, kao što 
Bopp dokazuje, imao je dvoje vrsti _infinitiva; jedan obični na # 
kao dat = dati, bout = biti, giwit = živit itd., u kojem 
je posljednji # odpao, te je po svoj prilici istovjetan sa skrt. žensk. 
abstrakti na fi, a predstavlja dat. u akuzativnom odnošaju nalik 
lat. i lit. inf. na tum; drugi je opet dvojakim oblikom, od kojih 

jedan izlazi sa znakom akuzativa na » kao da-tun, a drugi na 
twei, koji ses vedičkim tav4i (tvai) sudara (8 865). — Uz ostale 
jezike stoji grčki, koji za svekoliko značenje u infinitivu samo 
jedan oblik ima, i to po svuda onaj na ai kao stariji i prvotniji, 
koji je po Boppu ($ 882) pravi skrt. dativ, a ne kao što Sehleicher 
i Curtius_ misle lokal, akoprem se zna, da se dat. u grčkom na 
lokal oslanja. Ova infinitivna tvorka, u kojoj jezik više neosjeća 
padežnog značenja, kadra je zastupati ne samo inf. u akuzativnom 
smislu odgovarajući skrt. inf. i lat. sup. na tum, nego i lat. 
na tu; pače naznačuje kao i vedički infinitivni dativ na tavć$ 
namjeru ili uzročni odnošaj, n. p. Zčexzev bro čeko gopšjsat; EvOpwnog “ 
neguxe guketv itd. 
Što se dakle iz svega toga izvadja? da je infin. prvotno može 
biti i zbilja samo jedan oblik imao, i to vjerovno dativni na at, ć, 
Heyse Lehrb, d. deutsch. Spr. I str. 784. ist nichts anderes, als die 
 oPriposition zu (goth. du, altd. zuo, ze) diese driikt urspriinglich 
Richtung nach einem Ziele aus, daher in Verbindung mit dem Infin. 
die Richtuvg auf eive Thitigkeit, d. i. die Absieht oder den Zweck 
; «Wo der Inf. als blosses Objekt oder Gegenstand der Be- 
ziehung_steht, ist das zu  eigentlich iiberfliessig, und die kiltere 
Sprache setzt in diesem Sinne nach einer weit gro&sseren Anzahl von 
Verben, als die neuere den blossen Infinitiv ohne zu. sr. i Bopp S. 878. 
!S pomenutimi tvorkami stoje i inf. ostalih jezika u savezu, medju ko- 
jimi se njem. inf. na en ili starije an na skrt. sufiks ana oslanjaju. 
U slovenštini, kao što je poznato, izlazi inf. na ti. Uz ovoga nalazi 
se u jednom slov. srbsk. rukopisu i oblik Toy kao surov itd., koji 
oblik može kao i onaj na ti po Mikl. (sr. gr. str, 93) gen. dat. ili 
lok. biti; al da će u inf. na ti najvjerojatnije sakrivena biti prvotna 
dativna tvorka odgovarajuća skrt. tv4i a staropr. twei, pokazuje medju 
inim i ta okolnost, što se ovdje ondje infin. upotrebljava kao dat. 
s predl. A n. p. češki: konec je snadny k uhodnuti. vidi Navratil 
Beitr. zum Stud. d. slav. Zeitw. str. 117. 
