12 
nem Åabningerne for at forene sig med de til- 
Antallet af Protoplas- 
matraade er meget forskjelligt, og i sin Form 
svarende fra Nabocellen. 
og Udseende viser de mange Forskjelligheder, 
om hvis Betydning endnu intet sikkert kan si- 
ges.  Undertiden kan det være selve den for- 
tykkede Cellemembran, der er gjennemsat af Traa- 
dene; 
bekjendte Bræknød, Frøet af Strychnos nu 
vomica. 
De Planter, hos hvilke man har iagttaget 
det smukkeste Eksempel herpaa er den 
dette, tilhører de mest forskjellige Klasser og 
Famuljer, saa at man vistnok med fuld Ret kan 
slutte, at Udbredelsen af disse Protoplasmafor- 
bindelser er almindelig, og med Terletzki kan 
man antage, at de overalt lader sig finde i Plan- 
Hvorle- 
i Membranerne 
ternes yngste, cambiale Udviklingstrin. 
des Dannelsen af Aabningerne 
gaar for sig, ved man endnu ikke; formodent- 
lig. finder den Sted paa samme Tid som Dan- 
nelsen af Membranen selv. 
De ovenstaaende kortelig omtalte lagtta- 
gelser viser, hvor almindelig udbredt Protoplas- 
maforbindelserne mellem Cellerne er; men hvor 
nøje de hænger sammen, viser sig end mere ved 
den interessante Kjendsgjerning, at der ogsaa i 
Rummet mellem Cellerne (Intercellulærrummene) 
for det 
bevist, dels er højst sandsynligt at den hænger 
findes Plasmasubstans, hvilken dels er 
sammen med Protoplasmaen 1 de tilstødende 
Celler. 
Ved Eftervisningen af disse Forbindelses- 
traade mellem Cellerne fremtræder nu det hele 
som en eneste 
Plantelegeme sammenhængende 
Protoplasmamasse. Imellem en mangecellet høj- 
ere Plante og en af de ovenfor omtalte ,,ikke 
cellulære*, i hvis Celle-Indre der er udspændt 
Cellulosebjælker, findes der blot en Gradsfor- 
skjel; medens disse Cellulosebjælker vistnok ho- 
vedsagelig blot har en mekanisk Betydning, tje- 
ner hos de højere Planter de tættere Tværvægge 
foruden til dette dog hovedsagelig til at adskille 
det heles Fælles- 
Det er klart, 
at paa samme Tid den Schleidenske Teori om 
og at 
det er forbi med Striden om Definitionen af en 
Celle. 
I det foregaaende er der gjort Rede for 
de fysiologiske Funktioner; 
karakter bliver overalt bibeholdt. 
Cellernes Individualitet faar Dødsstødet, 
vor nuværende Kundskab om de højere Planters 
Opbygning af Celler; det staar tilbage at gaa 
kortelig ind paa de nyere Undersøgelser over 
Cellemembranens Vækst og den Rolle, som OCel- 
lekjærnen spiller. 
Efter Schleidens Teori gjælder OCellekjær- 
nen vistnok for en integrerende Del af Cellelege- 
met, men om dens specielle Betydning troede man 
først at kunne udtale sig, da der forelaa Under- 
søgelser over de saa sammensatte og uforklar- 
lige Forhold ved Celledelingen. Jeg kan natur- 
ligvis ikke her tænke paa at give en Oversigt 
over disse, da der neppe gives noget, der er saa 
lidet skikket til populær Fremstilling som netop 
Celledelingen. Jeg maa derfor nøje mig med 
De første Under-, 
søgelser over dette Emne viste, 
at antyde det nødvendigste. 
at der næsten 
uden Undtagelse fandt en samtidig Kjærne- og 
Celledeling Sted, og det laa derfor nær at an- 
tage, at Tilstedeværelse af Kjærne var en abso- 
lut Nødvendighed for Cellen. Kjærnedelingen kan 
kortelig siges at gaa saaledes for sig*): i Kjær- 
nen optræder ejendommelige Smaalegemer, som 
deler sig i to Hobe, de sekundære Kjærnepla- 
der, der er forbundet til en tøndeformet Figur 
ved fine Plasmatraade; 1 Midten af disse danner 
der sig en GCelleplade, som vokser videre i den 
omgivende Protoplasmamasse, og tilslut deler 
Cellen i to Celler med hver sin Cellekjærne dan- 
Efter dette Skema 
troede man nu længe, at Delingen gik for sig 
net af de to Kjærneplader. 
ganske 1 sin Ålmindelighed, men det viste sig 
ikke at være saa. Thi ikke blot paaviste man, 
at der i mange encellede Alger og Sopper og til- 
lige iyisse andre Celler fandtes flere, ofte mange 
Kjærner, men ved direkte lagttagelse kunde man 
overbevise sig om, at Celledeling og Kjærnede- 
Man lærte 
at kjende mange Planteorganer, i hvilke Kjær- 
ling var uafhængige af hinanden. 
g g18 
nerne uophørlig formerede sig uden af der for- 
resten i mindste Maade fandt nogen Forandring 
Sted. — I den nu udforskede kemiske Kon- 
stitution af Cellekjærnen, der indeholder store 
Mængder af det saakaldte Nuclein, synes man 
imidlertid at skulle finde Nøglen til Forklarin- 
gen af denne næsten aldrig manglende Cellebe- 
standdels Betydning. Strasburger er ved 
sine Undersøgelser kommet til den Overbevisning, 
*) Se Brunchorst's Fremstilling af Celledelingen 
med Figur, ,Naturen* 1882, Pag. 45. 
