20 
optraadte i Kristendommens første Aarhundrede, 
var mere eller mindre fiendtlig stemt mod Astro- 
logien; Gnostikerne blandede astrologiske Spe- 
kulationer ind 1 sin Lære. 
Fra det makedoniske Riges Deling og til 
Arabernes Indfald havde Alexandria i Nedre- 
Ægypten været Hovedsædet for Datidens viden- 
skabelige Virksomhed. Men da Staden blev op- 
brændt, delte Astrologien ikke Skjæbne med 
hvad der fandtes af videnskabeligt Værd, der 
enten blev ødelagt eller spredt for alle Vinde. 
Den tiltalte Araberne saa, at de tog dens Skrifter 
og Lærere med til Bagdad, thi Muhamedanerne 
var jo Fatalister. Den astrologiske Lære blev 
her meget udviklet og hele det tidligere System 
underkastet Revision. Endel nye Satser blev 
tilføjede og meget gammelt Skrab forkastet. 
Men al denne unyttige Virksomhed var dog 
ikke uden Betydning for Astronomien, thi der 
blev beregnet til Astrologernes Tjeneste Planet- 
tavler, der senere er kommen Videnskaben til- 
gode. 
Da det væsentlig var den Form, hvori 
Astrologien udviklede sig hos Araberne, der var 
den gjældende i Middelalderen, skal vi her om- 
tale den lidt nærmere; men det ligger langt 
udenfor vor Plan at gjøre rede for alle de for- 
skjellige astrologiske Regler, der var bestem- 
mende for en Spaadom. Vi vil kun indskrænke 
os til den egentlige Horoskopi 0: den astro- 
logiske Forudbestemmelse af den menneskelige 
Skjæbne. 
Østen, der betegner Dagens Begyndelse var 
ogsaa Symbolet for Livets Begyndelse og indtog 
første Plads i et Horoskop. Skulde dette stilles, 
blev der først undersøgt, hvilke eller hvilken Planet!) 
i den første astrologiske Time 9: Fødselstimen stod 
op over Horizonten. Denne blev den Nyfødtes 
Stjerne og fulgte ham gjennem hele Livet. Men 
de øvrige Planeter var ikke uden Virkning, thi 
eftersom de stod i de forskjellige Dyrekredsens 
Tegr,, havde de forskjellig Virkning, der blev mere 
eller mindre forøget eller formindsket ved deres 
indbyrdes Stilling — de saakaldte Aspekter. 
Størst var Virkningen, naar Planeten stod i det 
Tegn, under hvilket den var født, dette Tegn 
kaldte Astrologerne Planetens *Hus*. Dobbelt 
lykkelig maatte den være, som saa Dagens Lys, 
naar saa mange Planeter som mulig befandt sig 
under eget Tag. Men foruden at have sit eget 
Hus havde ogsaa de 5 Planeter sit Adoptivhjem, 
saaledes var Jupiter fødti *Skytten*, men havde 
sit Adoptivhjem i *Fiskene". Den tilsynela- 
dende stedmoderlig Behandling, der var bleven 
Solen og Maanen til Del ved kun at have faaet 
et Tegn hver, blev erstattet ved deres Medie- 
tetsret, efter hvilken de forskjellige Tegn fra 
1) I denne Fremstilling regnes ogsaa Solen og 
Maanen med til Planeterne, Vandrestjernerne, 
*Løven* til *Stenbukken* er forpligtet til at 
modtage Solen med Høflighed, naar den under 
sin aarlige Vandring aflægger dem Besøg. I 
Kraft af en lignende Medietetsret, har Maanen 
samme Krav hos Stjernebillederne fra *Vand- 
manden* til og med *Krebsen*. Hvad Plane- 
ternes indbyrdes Stilling angaar, spillede i Be- 
gyndelsen kun Conjunction og Opposition Rolle. 
I den første Stilling, naar de altsaa staar i 
samme Himmelegn, forstærker eller svækker 
de hinandens Virkning alt efter deres Natur, 
Temperament*!) og indbyrdes Venskab eller Fiend- 
skab. Thi at ikke en paradisisk Endrægtighed 
kunde mere eksistere blandt Planeterne end mel- 
lem Jordens Beboere, er jo let forstaaeligt. Saa- 
ledes er Jupiter og Mars svorne Fiender. En 
meget anseet Skribent har den Mening, at Aar- 
sagen til saamange ulykkelige Ægteskaber skyldes 
disse to Stjerners Uvenskab; thi et Menneske 
født i Jupiters Time og et andet født i Mars's - 
vil aldrig kunne enes. Fik den første raade, 
vilde den forvandle Jorden til et Paradis og 
gjøre Menneskerne udødelige, medens Mars deri- 
mod vilde omdanne den hele Jord til en Slag- 
mark. Han er Himmelens Ulykkesstjerne i Or- 
dets værste Betydning. Og undersøger vi, om 
de 7 Planeter kunde slutte sig sammen til et 
Selskab, vil det vise sig umuligt at faa flere end 
3 Deltagere. Jupiter, der hader ingen og elskes 
* af alle, undtagen Mars, var det naturlige Fore- 
ningspunkt for et saadant Selskab; Venus, der 
heller ikke hader nogen, men hades af Saturn, 
maatte ogsaa kunne slutte de andre om sig. 
Selv under den heldigste Sammenstilling har saa- 
ledes Saturn og Mars udelukket sig selv. NSo- 
len, der ogsaa kunde sættes i Spidsen for en 
saadan Forening, vilde modsætte sig Optagelse 
af Maanen og Merkur, som den ikke synes om. 
Og af de fire, der blev udelukkede af denne 
Forening, vil ikke engang tre kunne danne en 
Omgangskreds. Merkur vil staa alene, thi den 
hader Saturn, Mars og Maanen og har sine Venner, 
Jupiter og Venus, i den Kreds, Solen har ude- 
lukket den fra. Mars vil ikke omgaaes andre 
end Venus. Maanen forlikes nok med Saturn, 
men nærer Uvilje mod Mars og Merkur. Saturn 
kan omgaaes Solen og Maanen, men hader Mars 
og hades af Merkur. 
En af de ulykkeligste OConjunctioner er 
mellem Saturn og Mars i *Krebsens* Tegn. 
*Krebsen* er Fiende af baade Mars og Saturn, 
der igjen er Uvenner. Man kan da forestille 
sig den Harme, hvormed de overskrider *Kreb- 
1) Saturn er en mørk Melankoliker, Jupiter en elsk- 
værdig Sangviniker, Mars har et cholerisk og 
Maanen et flegmatisk Temperament. Hos de øv- 
rige findes det blandet. Hos Solen dæmpes det 
choleriske af en let Melankoli, hos Venus op- 
lives Flegmaet af en let Sangvinitas. Merkur an- 
sees for at være overvejende Melankoliker. 
