23 
uden er en Mathematikers Indtægter saa smaa, 
at Astronomien. Astrologiens Moder, vilde lide 
den visse Hungersdød, hvis ikke hendes taabelige 
Datter erhvervede noget.* —lLigeoverfor den 
naturlige Astrologi stillede han sig ikke saa 
fiendtlig, om end han havde en klarere Erkjen- 
delse af det falske i dens Lære. 
Til Keplers Tid havde man forsøgt at for- 
klare Himmellegemernes Bevægelse rent geome- 
trisk, og Maalet var den himmelske Harmonik. 
Kepler, der danner et Vendepunkt 1 Astrono- 
miens Historie, der staar paa Korsvejen Astro- 
nomi og Astrologi, Moder og Datter, danner 
en Midler mellem den gamle og den nye Aands- 
anskuelse.  Gaaende ud fra den første Retning 
endte han med at naa til den himmelske Mekaniks 
Forgaard for at overlade til Newton ved Hjælp 
af Gravitationstheorien at levere Beviset for de 
3 Keplerske Love og dermed ogsaa forklare 
Grunden til Himmellegemernes Bevævelse. Med 
den himmelske Harmonik kunde Astrologien godt 
forenes, med den himmelske Mekanik maatte 
den komme i Uoverensstemmelse og saaledes blive 
dødsdømt for alle kommende Tider. Og da 
desuden Bogtrykkerkunsten havde ladet de lavere 
Stænder kige Astrologerne 1 Papirerne ved 
at trykke deres Bøger dg gjøre dem mere til- 
gjængelige, end før havde været Tilfælde, maatte 
Åstrologien komme end mere i Miskredit. Thi 
naar dette Proletariat, som Astrologerne med 
fornem Ringeagt saa ned paa, selv kunde stille 
sit Horoskop, ja da var Astrologerne overflødige, 
deres Kunst ikke længere i Kurs. Vel har det 
ikke manglet paa dem, der har villet søge at 
bringe den gamle Lære paa Fode igjen, men 
Naturvidenskaberne havde saa totalt ødelagt den, 
at alle Anstrængelser var frugtesløse: den kunde 
ikke mere rejse sig. 
Saa stor Astrologiens Magt havde været, 
saa dybt var dens Fald. 
Og hvad Dom skal vi saa tilslut fælde 
over Åstrologien? Skal vi skamme os over, at 
den hele Menneskehed kunde blive ført saaledes 
paa Afveje? Vi har seet, hvor snublende nær 
dens Oprindelse laa, og da bør vi endmere 
fryde os over, at det er lykkets den menneske- 
lige Aand selv at skaffe sig Vaaben, hvormed 
den kunde overhugge de Baand, hvori den laa 
bunden. 
Istiden og de ældste Spor af Menneskenes 
Optræden i Europa. 
De fra de evige Snemasser nedglidende le 
bræer slæber som bekjendt frem en hel Del Sten 
og Grus; herved afglattes og ripes Fjeldet un- 
der Isbræerne. Grusmasser, som efter sit Ud- 
seende øiensynlig maa være transporterede af Is, 
og Skuringsfurer findes over næsten Halvdelen 
af Europa.  Heraf ved man, at umaadelige Is- 
masser engang har havt en vid Udbredelse, at 
der engang har været en Istid. Dr. Albrecht 
Penck, en af Nutidens mest bekjendte Istids- 
forskere, angiver Udstrækningen af de fordums 
isbedækkede Dele af Europa, saaledes som hos- 
staaende lille Kart viser. 
Kart visende de Dele af Europa, som laa begravet 
under Is i Glacialperioden. (Efter Penck). 
Det Sorte viser Isens Udbredelse. Et sam- 
let Isdække laa over den skandinaviske Halvø, 
en stor Del af Rusland, Tydskland og de briti- 
ske Øer. Fra Wien til Lyon strakte sig Al- 
pernes Ismasser. Island og Færøerne havde 
hver sine Isfelter. Mærker efter fordums Is- 
bræer har man endvidere eftervist i de høiere 
Dele af følgende Fjeldstrækninger: Atlas, Sierra 
Nevada, Guadaramabjergene, de kantabriske Bjer- 
ge, Øst-Pyrenæerne, Høi-Frankrige, Corsica, Å pen- 
ninerne, Vogeserne, Schwarzwald, Harzen, Bøh- 
merwald, Erzgebirge, Riesengebirge, Tatra, de 
transsylvanske Alper, Despotobjergene, Kauka- 
sien, Årmenien, Libanon, Sinai. 
Penck har ligeledes nylig meddelt nogle 
Oplysninger om de ældste sikre Spor af Men- 
nesker og om deres Forhold til Afleiringerne fra 
Istiden. — Først vil vi dog se noget nærmere 
paa, hvorledes vi maa tænke os Klimatet i 
hin Tid. For at danne sig en Mening derom, 
har man søgt tilnærmelsesvis at bestemme Sne- 
liniens Høide i Istiden for det mellemste og syd- 
lige Europas Vedkommende, idet man har gaaet 
ud fra, at denne Linie ikke har kunnet ligge 
lavere end de gamle Isbræers nederste Ende og 
ikke høiere end de laveste Punkter af Snebræ- 
