SÅ 
Pladen er lidt mindre end en dm.? og repræ- 
senterer paa Himlen en Udstrækning af 5" i 
Rectascension og 2" i Deklination. Som be- 
kjendt kan man med det blotte Øje kun skjelne 
Stjerner af indtil Gte Størrelse; af dem var der 
blot en eneste paa Pladen. Billedet af Stjer- 
nerne har en Diameter, som næsten er propor- 
tional med deres Glans. Det var nødvendigt at 
eksponere tre Kvarter for at faa med Stjerner af 
12te Størrelse; Nøjagtigheden er saa stor, at 
Maalinger af Dobbeltstjerner, der kunde være 
indtil 17.8 nær hinanden, paa forskjellige Plader 
blot har vist en Forskjel af mdtil en Tiendedel 
Buesekund. Der konstrueres nu et nyt Objek- 
tiv, og med dette haaber man i en Time at 
kunne erholde Stjernekarter, der med den sæd- 
vanlige Metode vilde kræve flere Maaneders 
flittigt Arbejde. Qgsaa andre lyssvage Gjen- 
stande end Stjerner har man fotograferet, saa- 
ledes f. Eks. Komethaler; Stjernetaagen i Ån- 
dromeda blev taget i et Kvarters Tid.  Foto- 
graferingen synes 1 det hele taget at skulle 
komme til at spille en stor Rolle i Astrono- 
mien; ved tilstrækkelig lang Eksposition kan man 
endog faa Ting med, der ikke kan observeres 
med Øjet, og til at finde Planeter og andre be- 
vægelige Objekter kan den yde uvurderlige Tje- 
nester; man behøver blot fra Tid til anden at 
fotografere et bestemt Sted paa Himlen og der- 
paa sammenligne de tagne Fotografier for at 
komme efter, om der har foregaaet nogen Sted- 
forandring 1 Mellemtiden. 
Tiden for den største Varmes Indtræden. 
Som bekjendt indtræder Aarets højeste Tempera- 
tur i den nordlige tempererede Zione gjennemsnitlig 
henimod Slutningen af Juli. I den tilsvarende 
Zone paa den sydlige Halvkugle falder dette 
Maksimum 1 Januar. Mellem begge d. v. s. 
under Ækvator falder Maksimums-Epoken paa 
de mest forskjellige Dage i Sammenhæng med 
Regntiderne; men disse Maksimums-Epoker har 
her i Almindelighed-ikke den Betydning som i de 
tempererede Zoner, og der er ofte blot en ganske 
ringe Forskjel mellem Aarets varmeste og kol- 
deste Maaned. For Fordelingen af dette Temp.- 
Maks. findes en Lov, som vi i det følgende skal 
undersøge, idet vi begynder med Nordamerika. 
Her er Juli næsten gjennemgaaende den varme- 
ste Maaned, men allerede i Sydstaterne er det 
August, paa Antillerne er det August og Sep- 
tember, i Cayenne Oktober. Idet vi gaar syd- 
over flangs Østkysten bliver det efterhaanden 
November, December og tilslut, i den sydlige 
tempererede Zone, Januar. Hele Sydspidsen af 
Amerika og Chili har Maksimum i denne Maaned. 
I Peru er det i Marts, Nord for Lima i April, 
derpaa længere nordover i Mai. Nærmer man sig 
Sonora (nordlige Mexiko) indtræder Maksimum i 
Juni og for Kalifornien i Juli, hvilket fører os 
tilbage til vort Udgangspunkt, som vi havde 
valgt paa det nordamerikanske Fastland. Mel- 
lem Cayenne og Peru maa der findes Egne, hvor 
Tiden for Temp.-Maksimum efterhaanden gaar 
fra Oktober til Marts. Det samme vil finde 
Sted omkring den Mexikanske Bugt, hvor Dagen 
for Maksimum vil veksle hurtig, naar man gaar 
fra Øst mod Vest. 
Den gamle Verden viser den samme For- 
deling af Temperaturen; hele Europa og Algier 
har sit Maksimum i Slutningen af Juli, Æøyp- 
ten i August, det Røde Hav i September. Idet 
man gaar langs med Kysten mod Syd, vil man 
ganske naturlig finde Lande, hvor Datumet for 
Maksimum indtræder sildigere; ved Det gode 
Haabs Forbjerg er Januar den varmeste Maaned. 
Gaar vi nu nordover langs Afrikas Vestkyst 
falder Temp.-Maks. efterhaanden i Februar, Marts 
o. s. v. I Kochinchina er der et Maksimum i 
Mai, i Manilla 1 Juli. Paa Java har man, som 
1 Aden, en varm Periode med to Maksima, det 
ene i Mai, det andet i September. 
Temperaturens Gang paa begge Kontinen- 
ter viser altsaa en stor Lighed; Epoken for 
Temperaturmaksimum gaar fra Juli til Januar og 
fra Januar til Juli eftersom man paa Kontinen- 
ternes Østside gaar fra Nord mod Syd eller paa 
Vestsiden fra Syd mod Nord. Man har villet 
forklare Epoken for disse Maksima ene og alene 
af Solens Gang, men enhver Forklaring, som 
passer paa Cayenne, maatte nødvendigvis ogsaa 
passe paa Sydamerikas Nordvestkyst, som ligger 
under samme Bredde, og hvor Solens Skin naar 
hen blot et Par Timer senere end i Cayenne. 
Aarsagen er klarlig nok at søge i Kontinenter- 
nes og Havenes gjensidige Fordeling og i de 
deraf følgende Vindforhold. 
Renou i Annuatre de la Société 
météorologique de France. 
Antallet af organiske Stoffer. Ved organisk 
Stof forstaaes som bekjendt Kulstoffets Forbin- 
delser, hvad enten de nu virkelig forekommer i 
Naturen eller er kunstig fremstillede. Af en 
Tabel over Kulstofforbindelserne, som nylig er 
udkommet, ser vi, at der findes ikke mindre 
end 15933 af dem. De simpleste Forbindelser 
er Methan, der indeholder et Atom Kulstof og 
fire Atomer Vandstof (UH), og Kulsyre, med 
I At. Kulstof og 2 At. Surstof (CO>»). Det 
største Antal Kulstofatomer og tillige Vandstof-, 
Surstof- og Kvælstofatomer har Albumin (Ægge- 
hvidestof) nemlig C204 Hxx: Oss N32 Sa, forudsat 
imidlertid at Formelen er rigtig. Særdeles kom- 
pliceret Sammensætning har Dibromfosfanilidsul- 
fosyre-triklorid (0; Hz 0; N Ul; Bra S P) og 
Dibromfosfanilidsulfosyre-æthylesterklorid (U;o Hz 
O; N Cl; Bra S P), der altsaa indeholder otte 
forskjellige Stoffer. 
