Netop der har vor Klodes Forstyrrelser i 
svundne Tider brudt og svækket, netop der har 
Jordbunden lidt mest 
Bevægelser, netop der befinder sig den ulykke- 
lige By Alhama, helt og holdent nedstyrtet, 
3 
Albunuelas saagodtsom ødelagt; 
under de oscilatoriske 
Periana forvandlet til Grushob af kun 
Meters Høide. 
Zafarraya, Nerja og Torrox, saavelsom mange 
en 
andre Smaabyer bærer ogsaa Vidnesbyrd om 
hvor skrøbelig den Revne er, paa hvilken de 
ligger. Den daterer sig, kan man sige, fra den 
siluriske Epoke, men kan endnu ikke betragtes 
som helet. 
For nøiere at studere disse Jordskjælv og 
de i Forbindelse dermed iagttagne Fænomener, 
Kilders Opkomst, 
Forandring af Flodløb og saa videre, er der 
som Udstrømning af Gas, 
forøvrigt af Regjeringen opnævnt og udrustet 
en Kommission. 
Bedar i Spanien, Februar 1885. 
F. Dietrichson. 
Om Havdyrs Evne til at kjende Døgnets Tider. 
Mange vigtige fysiologiske Livsytringer hos 
Havets Dyr retter sig efter Dagstiden lige saa 
vel som hos Landdyrene. Denne Fremtoning 
har næsten undgaaet Naturgranskernes Opmærk- 
somhed, endskjønt den aldeles ikke er sjelden. 
I 1882 viste Claus, og i 1883 Merejkowsky, 
at de meget unge Udviklingstrin af Aequora 
(en Art Smaagopler) og Obelia kun træffes om 
Morgenen, og Merejkowsky siger, at de succes- 
sive Udviklingstrin af Obelias fimrende Larve 
eller Foster følger hverandre med saa fuldstæn- 
kun 
dig Regelmæssighed, at ethvert Stadium 
træffes paa en bestemt Time om Morgenen. 
Han mener, at denne Regelmæssighed ligefrem 
skyldes Lysets Virkning, men han giver intet 
Bevis for denne Formodning, og Tagttagelser, 
som er blevne gjorte i de 3—4 sidste Aar i 
Beaufort, Nord Karolina, synes at vise, at denne 
Regelmæssighed aldeles ikke skyldes ydre Ind- 
virkninger, men derimod har sin Grund 1 selve 
Organismen, paa en lignende Maade som den 
tilbagevendende Fornemmelse af Sult fortæller 
os, at Spisetiden er kommen. 
Ved Beaufort er der bl. a. gjort følgende 
Iagttagelser: Dr. E. R. Wilson fandt, at Re- 
nille, en ottearmet Koral, altid lægger sine Æg 
næsten paa samme Tid paa Dagen, nemlig Kl. 
6 Fm. 
Kl. 5.80 Min., og den blev ingensinde iagttagget 
En enkelt Gang foregik Æglægningen 
senere end Kl. 7 Fm. Regelmæssigheden synes 
at være uafhængig af Varmegraden; thi Klokke- 
slettet, da Gydningen fandt Sted, var den samme 
paa kolde og varme Dage, endskjønt Varme- 
graden har en meget betydelig Indflydelse paa 
Yngelens Udvikling. Wilson har iagttaget en 
lignende Regelmæssighed i Leptogorgias Æglæg- 
Medens Obelia 
Morgenen, fandt 
W. K. Brooks, at nærbeslægtede Meduser gyder 
ning, som foregaar Kl. 4 Fm. 
lægger sine Æg tidlig om 
om Natten. Saaledes lægger Hutima, Htrene, 
Turritopsis og Liriope sine Æg omtrent Kl. 8 
Em., 
nogle faa Æg uregelmæssig til alle Tider i 
skjønt Individerne i Fangenskab gyder 
Døgnet. Da én Hydromeduse lægger Ag tid- 
lig om Morgenen, medens en anden gyder dem 
om Aftenen, kan den bestemmende Grund neppe 
Medens Brooks stude- 
rede Zmeifers Udvikling (en pelagisk Krebs), 
være forskjellig Lysstyrke. 
fandt han, at Parringen med stor Regelmæssig- 
og 8 Em, Æglæg- 
ningen mellem Kl. 8 og 10 Em., saa at de 
hed foregik mellem Kl. 6 
yngste Stadier kun kan træffes melleni Kl. 10 
Em. 7 Fm. Dr. H. H. Donaldson 
lagttog ved Beaufort, at Søanemoner af forskjel- 
og Kl 
lige Slægter kun er fuldstændig udstrakte mel- 
lem Kl 5 og 6 Em. 
Dyr lige saa vel i Akvarier, som naar de lever 
Dette gjælder for disse 
i sit naturlige Hjem, og Forsøg viste, at 
Individer, som holdtes i Mørke, udfoldede sine 
Arme nøjagtig til samme Klokkeslet som dem, 
der var udsatte for Sollyset. Nogle af disse 
Dyr Eutima og 
Obelta; nogle lever i Nærheden af Lavandsmærke, 
lever 1 Overfladen, saaledes 
saasom Søanemonerne; og nogle lever paa dybere 
Vand, som Renilla. Nogle af dem, som Lucifer, 
er kraftige Svømmere, medens andre, som Gor- 
gonta, er fastsiddende. Wilsons lagttagelser 
viser, at Regelmæssigheden ikke skyldes Varme- 
graden, og Donaldsons Forsøg godtgjør, at den 
ikke er en Virkning af Lyset. Der foreligger 
ingen Beviser for, at Regelmæssigheden paa 
nogensomhelst Maade skyldes den direkte Ind- 
flydelse af de omgivende Naturforholde, og Brooks 
mener derfor, at den er fremkommen for hver 
Arts Vedkommende ved Naturens Kaaring paa 
