9 
mometriske Undersøgelser, sig sin normale Stil- 
ling, og Karakteren af deres Bevægelser var 
saadan, at man kun kunde antage, at det var 
den Jordbund, hvorpaa Pendel-Uret stod, der 
bevægede sig. Et endnu mere slaaende Bevis 
er fremført af flere italiendske lagttagere, som 
med Mikroskop iagttog Svingningen af Pendelen 
paa fine Ure; det viste sig, at det Punkt, hvor- 
om Svingningerne foregik, forandrede sig, og at 
de fandt Sted i forskjellige Azimuther og syntes at 
staa 1 Forbindelse med Barometrets Forandringer. 
Naar man med Mikroskopet undersøger Blæren i 
et fint Vaterpas, saa vil man finde, at den ikke blot 
forandrer sin Stilling under Indflydelse af meteo- 
rologiske Forandringer; Rossi har paavist, at 
den undertiden forandrer Stilling under et mi- 
kroseismisk Uvejr for først efter længere Tids 
Forløb at komme tilbage til sin tidligere Stil- 
ling, et nyt Bevis for, at mikroseismiske For- 
styrrelser ledsages af Pulsationer i Jordskorpen. 
De klareste Beviser for Jordens Pulsationer 
har vi imidlertid i Fænomenerne fra Jordskjæl- 
vene. Med Hensyn til disse har man bragt paa 
det rene, at Tiden Gar en Vibration bliver større 
og større paa et og samme Sted, eftersom Be- 
vægelsen bliver mindre og mindre, og at lige- 
ledes Vibrationerne foregaar langsommere, efter- 
som Bevægelsen udbreder sig. Ved et Jord- 
skjælv Iste Marts 1882 fulgte saaledes i Be- 
- gyndelsen Stødene paa hinanden med en Hur- 
tighed af 3 i Sekundet og var saaledes mange 
Gange hyppigere end mod Slutningen, da der 
brugtes 2—3 Sekunder for en fuldstændig Be- 
vægelse op og ned. 
Uagtet man vel bør skille mellem Jord- 
bølger og Vandbølger, saa maa man dog ind- 
rømme, at de 1 visse Henseender viser en stor 
Analogi. Lad os f. Eks. tage en af de Vand- 
bølger, der er opstaaet ved Jordskjælv paa Syd- 
Amerikas Kyst, og som har gaaet over det 
Stille Ocean og har naaet Japan paa 25 Timer 
I Nær- 
heden af sit Udgangspunkt havde de Udseende 
efter at have gjennemløbet 15000 km. 
af Vandmure med en Højde af 6—60 m., som 
bevægede sig hurtig mod Kysten og fulgte hin- 
anden med korte Mellemrum, indtil de endte 
som smaa Bølger. Da de naaede Japan dannede 
de istedenfor taarnhøje Mure blot lange, omtrent 
2!|> m. høje Bølger, der neppe var at adskille 
fra roligt Vand undtagen ved Kysten, hvor 
Vandet steg og sank som ved Ebbe og Flod; 
Bølgernes Topper var mere end 200 km. fra 
hinanden. 
Naar vi betragter Virkningerne af store 
Jordskjælvbølger, saa vil vi kunne forklare dem, 
idet vi tænker os dem analoge dem, der saa 
ofte viser sig 1 OQceanet, eller dem, der frem- 
brinees af smaa enten naturlige eller kunstig 
Et mærkværdigt Eks- 
empel herpaa er det berømte Jordskjælv 1 Lis- 
1755. 
frembragte Jordrystelser. 
sabon den lste November Virkningerne 
føltes mere og mindre stærkt, som Bevægelser 
i Jordbunden, i Italien, Frankrige, 
Tyskland, Nordafrika, Madeira og andre af At- 
lanterhavets Øer. 
Spanien, 
I længere bortliggende Lande 
som England, Holland, Norge, Sverige og Nord- 
Amerika ytrede Virkningen sig blot som en 
langsom Oseillation af Vandet 1 Søer, Damme, 
Kanaler o.s. v., men ingensteds blev der her, uagtet 
der foreligger talrige OQbservationer, bemærket 
Enkelte Steder i Holland 
begyndte Lysekronerne i Kirkerne at svinge; 1 
Töplitz blev Hovedkilden 
digere. 
nogen Jordrystelse. 
varmere og salthol- 
Slige Pulsationer af Jorden kunde man be- 
nævne langsomme Jordskjælv, og det er ikke 
usandsynligt, at de er Resultatet af betydelige 
Omvæltninger 1 Jordens Indre. Naar de led- 
sager et stort Jordskjælv som det i Lissabon, 
saa ligger Aarsagen klart for Dagen. Men 
naar vi ser, at Vandet i Søer og Damme oscil- 
lerer, at Blæren 1 Vaterpasset forandrer Stand, og 
at Pendeler afviger fra sin Normalstilling, uden 
at Bevægelsen kan henføres til noget egentligt 
Jordskjælv, saa bliver Aarsagen til disse Fæno- 
Det at 
den virkende Aarsag kan ligge under Qceanerne 
og det kanske 
blot er et Tilløb til Dannelse af en Vulkan eller 
mener mindre klar. synes tænkeligt, 
eller dybt i Jordens Indre, at 
et Jordskjælv. Hvor ganske anderledes stærke 
Trykkene er i Jordens Indre end f. Eks. de af 
Ebbe og Flod bevirkede Tryk, kan man se af 
op af Havets Dyb 
trods det Tryk af mindst 500—700 kg. pr. 
Vuikaner, der hæver sig 
cm.*, som de maa overvinde. 
I ethvert Fald maa det altsaa ansees bevist, 
at der under Jordskorpen eksisterer umaadelige, 
variable Tryk. Før en Vulkan kommer til Ud- 
brud, maa man belave sig paa, at i dens Nær- 
hed Jordbunden hæver sig før Udbruddet og 
