Grunden til denne Taushed er vel den, at 
Fortidens Nordboere overhovedet ikke havde Øie 
for Foreteelser i Naturen. Men vilde man til- 
lige gjøre gjældende, at det netop er Nordlysets 
store, næsten dagligdagse Hyppighed i Norge, 
der har gjort Folket saa fortroligt og tilvant 
med Fænomenet, at man i ældre Tid ikke er 
kommen i Tanker om at omtale det — da slaar 
det ikke til. 'Thi kommer vi noget længere frem 
i Tiden, hvor norske Skribenter begynder at 
skrive om Nordlyset, gjør de det som oftest paa 
en Maade, der viser, ikke blot at den almene 
Folkebevidsthed ikke er fortrolig med Nordlyset, 
men ogsaa, at selve Forfatterne tror at staa 
foran et nyt, tidligere ubekjendt Fænomen Af 
de ikke faa Exempler, der kunde nævnes, skal 
jeg blot anføre et eneste. Endnu saa sent som 
i 174] skriver Peter Møller i Trondhjem i 
sin Bog *Betænkninger over Nord-Lyset" føl- 
gende: 
*Udi mim Fødeby Bergen har Nord-Lyset 
allerførst ladet sig see, som bekjendt er, Natten 
til Nye-Aars Dag Ao. 1702, med saa stærk og 
fyrig Flammation, at det siuntes ligesom Luften 
var brændende; hvilket Indbyggerne betragtede 
som noget usædvanligt og forunderligt, saa at 
nogle af gemene Folk derudaf prognosticerede, 
at det visselig betydede een overhængende Byens 
Ulykke; hvorudi de og blev meget bestyrked, 
da Byen den meste Del samme Aar udi May- 
Maaned ved Ildsvaade blev lagt udi Aske; men” 
da de siden udi efterfølgende Aaringer alle Vin- 
tertide erfarede, det samme Nord-Lys at conti- 
nuere, dog ikke altid med saa stærk Flamma- 
tion, som det udi Førstningen blev seed, maatte 
de sige: Visselig maa dette være det samme 
Nord-Lys som vore Søefarende fortæller os, at 
de aarlig kand see udi Findmarken, naar deris 
Reyser falder didhen, og nu saaledis videre har 
udbredet sig, at det er kommet saa langt Synder 
hid til os.* 
Der er intet som helst, der berettiger en til 
at antage, at Nordlyset i ældre Tider skulde 
have været sjældnere end nu, og den eneste 
Forklaring, der kan gives paa den Besynderlig- 
hed, at selv forholdsvis nyere norske Forfattere 
er saa lidet fortrolige med Nordlyset, er den 
Omstændighed, at Nordlyset virkelig synes i læn- 
gere Aarrækker aldeles at ophøre, nemlig naar 
den store Nordlysperiode, hvis Længde man me- 
get problematisk har ansat til mellem 50 og 70 
Aar eller det dobbelte af dette Tidsrum, har 
sit Minimum. En saadan gabende Lakune i 
Nordlysets Optræden forekommer f. Ex. i Slut- 
ningen af forrige og Begyndelsen af dette Aar- 
hundrede. Naar et saadant Minimum har havt 
en usædvanlig lang Varighed, kan man, naar 
man samtidig husker paa de ældre Tiders ringe 
literære og personlige Kommunikation, maaske 
forklare sig, at Frindringen om det foregaaende 
Maximum efterhaanden har tabt sig, og at de 
faa ' Forfattere, der den Gang gav sig af med 
saadanne Sager, har troet at staa foran et al- 
deles nyt Fænomen, naar den uye Maximums- 
epoke intraadte. 
De foranstaaende Bemærkninger skulde tjene 
som Bidrag til Forstaaelsen af, hvorfor de norske 
Nordlysbeskrivelser fra det 16de Aarhundrede 
hverken er værre eller bedre end samtidige Nord- 
lysbeskrivelser fra alle andre Lande. 
De fleste af de Optegnelser, jeg her skal 
meddele, findes i Absalon Pederssøn”s Ka- 
pitelsbog, en Dagbog, ført i Bergen 1552—72. 
Magister Absalon Pederssøn?!) beklædte for- 
skjellige geistlige Hverv i Bergen (hans Kone 
blev forøvrigt en Del Aar efter hans Død (1590) 
anklaget for Hekseri og brændt). Origmalen 
findes i Manuskript 1 det kongelige Bibliothek i 
Kjøbenhavn; foruden delvis gjengiven andre Ste- 
der, er Dagbogen aftrykt i Norske Magasin, lste 
Bd. (Christiania 1858). Fire af disse Opteg- 
nelser er gaaede over i Edvard Evardssøn*s 
Bergens Beskrivelse?), og herfra har atter Gerh. 
Schiøning i sin lærde Afhandling *Nordlysets 
Ælde bevist med gamle Skribenters Vidnesbyrd* ?) 
optaget dem og tydet dem som Beskrivelser af 
Nordlys. 
Jeg siger tydet, thi direkte fremgaar det 
ikke af disse gamle, snurrige Optegnelser, at de 
angaar Nordlys. Naar jeg desuagtet tror at 
maatte henføre i hvert Fald de fleste af dem 
til Nordlys, da sker det, dels fordi der netop i 
vedkommende Tidsrum indtraf et meget stort 
Nordlysmaximum, dels fordi det ikke godt kan 
indsees, hvilke andre Fænomener, der skulde 
menes at have været Gjenstand for disse, baade 
barokke og fornøielige Skildringer. 
Jeg gjengiver Optegnelserne med deres ori- 
ginale Orthografi; det af mig tilføiede er anført 
som Ånmærkninger under Teksten eller sat imel- 
lem [ |. Datoerne er efter gammel Stil. 
[1557. April 16.] *Same aar der den 
lofflige mand och herre mester Geble Peders- 
son*), fød aff eddel blod, bleff kranck, hende 
det sig paa Langfredag, der klocken kunde vere 
ved sex, da syntis oss?) heden6) vid Alle helgens 
kireke”), huorlunde at der var lige som it gloende 
1) født ca. 1528, død 1573—75; se Yngvar Niel- 
sen: Bergen fra de ældste Tider indtil Nutiden. 
?) Et af Manuskripterne hertil findes paa Universi- 
tetsbibliotheket 1 Kristiania; Uddrag af Beskri- 
velsen er aftrykt i Norske Samlinger, Iste Bd. 
Christiania 1852. i 
3) Kjøbenhavnske Selskabs Skrifter, 8de Bd. 
benhavn 1760. 
%) Biskop i Bergen. 
?) Absalon Pederssøn befandt sig med sin Kone 
i Haven. 
6) henne. 
i vestlig Retning fra Absalon Pederssøn's 
Hus; dette laa omtrent, hvor den nuværende Latin- 
Kjø- 
