den, at man for hver Gang blot fik ét Billede, 
som der ikke var videre at gjøre ved; vilde 
man have endnu et Billede, maatte man igjen 
frem med Camera'et, og specielt for Portræt- 
fotografien var det jo ubehageligt at maatte 
sidde om igjen for hvert Biliede. Omtrent paa 
samme Tid som Daguerre forsøgte en rig Pri- 
vatmand i England, Fox Talbot, sig 1 Foto- 
orafering, og han søgte da at finde en Metode 
til at 
Lyset. Han tog Papir, som var dyppet 1 en 
Opløsning af Kogsalt, og lod det svømme paa 
en Opløsning af Sølvnitrat, hvorved der dannes 
Klorsølv i Papiret: det blev derpaa tørret og 
lagt under et Kobberstik i Lyset. Han fik saaledes 
et hvidt Billede paa sort Grund, som altsaa 
viste de omvendte Lysforhold af det originale 
Kobberstik, idet Lyset blot havde kunnet virke 
gjennem Kobberstikkets lyse Partier. Tog han 
nu dette saakaldte negative Billede og lagde 
over et Papir, præpareret som ovenfor vist, fik 
han et positivt Billede, hvor hvidt og sort 
var fordelt som paa det oprindelige Kobberstik: 
denne Proces kan gjentages saa ofte, det skal 
være, uden at man behøver at benytte Kobber- 
stikket mere, og af et Negativ kan man tage 
saamange Kopier (,Aftryk*) det skal være; her- 
ved var Fotografien traadt ind 1 de mangfoldig- 
gjørende Kunsters Række. Baade det negative 
og positive Billede maatte naturligvis fikseres 
med undersvovlsyrligt Natron. Disse Papir- 
negativer var dog temmelig raa og ufuldkomne 
paa Grund af Papirets ru Overflade. Man be- 
gyndte derfor at eksperimentere med at anvende 
Glasplader som Bærer af den følsomme Sub- 
stans, idet man først overtrak dem med en 
Hinde af Kollodium. TI 1851 offentliggjorde 
Archer i England sin nye Kollodiummetode, og 
da det er den, som, ialfald mdtil for ganske 
nylig, udelukkende er blevet anvendt, skal den 
her beskrives lidt nøjere. 
Fortsættes. 
Mindre Meddelelser. 
Den japanesiske Lakimdustri. De japane- 
siske Blade klager højlydt over, at Landets be- 
rømte Lakindustri truer med at gaa tilgrunde, 
idet nemlig det Træ, af hvilket Fernissen er- 
holdes, forsvinder. I fordums Tid var =det, 
ligesom Morbærtræet, som føder Silkeormen, 
beskyttet ved Lov; hver Familje af de højere 
Klasser var forpligtet til at dyrke 100 Trær, 
Middelklassen 70 og den lavere Klasse 40. 
Siden imidlertid denne Lov blot er bleven et 
dødt Bogstav, er det hurtig gaaet tilbage med 
Dyrkningen af Laktræet. Træerne bliver hugget 
om uden nogen Forsigtighedsregel, og der plantes 
mangfoldiggjøre Billeder ved Hjælp af 
44 
ingen i de omhuggedes Sted, saaledes at de er 
blevet meget sjeldne i Japan og Lakfernissen 
meget dyr. lignende Klager over Afskovningen 
i det hele taget høres stadig, siden den gamle 
Lov blev afskaffet, at hver den, som omhuggede 
et Træ, skulde plante to istedet. 
Science. 
Tusch. En Kineser ved Navn OChen-Ki- 
Souen har skrevet en Afhandling om det berømte 
kinesiske Farvestof Tusch, hvoraf efter Science 
hidsættes en Del. En Slags farvet Blæk blev 
opdaget allerede omkring 2600 f. Kr. Det 
blev anvendt til at skrive paa Silke med en 
Bambuspen. Senere blev et Blæk lavet af en 
vis Stenart, som endnu kjendes i Kina som 
Che-hei. Først omkr. 260 f. Kr. begyndte man 
at fremstille Blæk af Sod eller Kjønrøg, der 
blev erholdt ved Brænding af Gummilak og 
Granved; det blev i Begyndelsen lavet som 
runde Kugler. Under Dynastiet Tang (613— 
915 e. Kr.) var der ansat en Inspektør til at 
vaage over Fabrikationen, og han havde aarlig 
at afgive en vis Mængde til det kinesiske Hof. 
Kejser Hinan Tsong (718—765) grundede to 
Universiteter, til hvilke han sendte 336 Blæk- 
kugler fire Gange om Aaret. Den bedste Tusch 
blev fremstillet af Li-Ting-Kovei, som levede 1 
Slutningen af Dynastiet Tangs Regjering. Fa- 
brikatet var i Form af Sværd eller en Stav 
eller i runde Kugler; Beviset for, at en Tusch 
var ægte Li-Ting-Kovei, bestod deri, at den 
kunde ligge en Maaned i Vand, vden at den 
blev angrebet. Ffter hans Død synes Fabrika- 
tionen ingen nævneværdige Fremskridt at have 
gjort. Til Fabrikationen af Kjønrøgen bruges 
omtrent alt brændbart; foruden Granved kan 
nævnes Petroleum, Plante-Oljer, parfumeret Ris- 
mel, Rhinoceros-Horn, Perler og Moskus. At 
der ogsaa begaaes Forfalskninger er selvsagt. 
Ifølge de bedste kinesiske Autoriteter skal den 
bedste Tusch lugte af Moskus, og Moskus til- 
sættes derfor til de simplere Sorter for at gjøre 
dem ,fine*. Bindemidlet er næst Kjønrøgen 
det vigtigste; før brugtes Lim fremstillet af 
Rhinoceros- og Hjorte-Horn, nu benyttes blot 
almindelig Lim og Husblas. God Tusch bliver 
bedre med Aarene og bør ikke bruges, før den 
er et Par Aar gammel, men maa omhyggelig 
vogtes for Fugtighed. Naar den bruges, bør 
den alene rives frem og tilbage og ikke i en 
rund Kreds, da den derved af en eller anden 
ubekjendt Grund bliver haard. 
Bjørn paa Fiskefamgst. Vi kjender alle 
fra vor uforglemmelige Asbjørnsens Eventyr 
Bjørnens uheldige Maade at fange Fisk paa her 
i Norge; ogsaa i Amerika gaar den paa Fiske- 
