fangst, om den end der synes at være heldigere 
end sin norske Frænde. En Meddeler i Ame- 
rican Naturalist fortæller nemlig: Jeg kom en 
Dag pludselig bag paa en stor Bjørn, som laa 
og fiskede paa et myrlændt Sted inde i Skoven; 
han laa paa en stor Trækubbe, der var falden 
tværs over en Bæk, og var saa optaget, at han 
ikke mærkede mig, saa jeg kunde komme ham paa 
nært Hold og se hans Bedrifter. Paa Trækub- 
ben var der et stort Hul, ojennem dette stak 
han sit Forben og holdt aabne Pote ned 
i Vandet, idet han taalmodig ventede, indtil 
Fiskene havde samlet sig om den og indeni den; 
naar Poten var blevet fuld med Fisk, lukkede 
han den, trak den til sig og spiste Fisken med 
stor Appetit, derpaa ned igjen med Poten, og 
saa videre. Bækken vrimlede af Foreller og 
anden Fisk. Hovederne spiste han ikke; der 
var opstablet en hel Houg af dem paa Kubben. 
Formodentlig er det Oljen i hans Lab, som vir- 
ker tiltrækkende paa Fiskene, og denne Olje i 
Forbindelse med de skarpe Klør er bedre end 
nogen Fluekrog, for den Fisk, som først er 
kommen i Labben, slipper ikke saa let ud igjen. 
De fanger ogsaa Frosk i disse Skovbække og 
drikker af det rene Vand paa de varme Som- 
merdage; de liker at ligge og vælte sig i de 
mudrede Sumpe ganske som Svinene 1 Sølen. 
Ofte svømmer de over Smaasøer og Floder, de 
fede blandt dem flydende højt i Vandet paa sit 
Fedt, de magre synkende i til Halsen. 
sin 
Selvvirkende atmosfærisk Optrækningsap- 
parat for Ure. Loessl i Wien har benyttet 
sig af en indesluttet Luftmængdes. Volumforan- 
dringer til at konstruere et Apparat til Optræk- 
ning af Ure. Det bestaar 1 sine Hovedtræk af 
en lufttæt Bebolder, hvori en passende Luft- 
mængde er indesluttet, og af et elastisk Kar, 
som er sammensat som en Blæsebælg, saa at 
det ved Volumforandringer af Luften kan ud- 
vide og sammentrække sig; den derved opstaaede 
Bevægelse bliver ved Hjælp af en passende 
Mekanisme benyttet til at optrække Uret. Vo- 
lumforandringerne bevirkes baade ved Forandrin- 
ger i Temperatur og Lufttryk, saa at lejligheds- 
vis den indesluttede Luftmængdes Spænding 
kan blive for stor, dette afhjælpes imidlertid 
ved en Ventil. Paa den elektriske Udstilling 
i Wien befandt der sig et Ur, som havde 
gaaet 8 Maaneder uden Tilsyn, og loddet, 
som drev Værket, havde hele Tiden holdt 
sig i samme Højde. Apparatet viser sig altsaa 
fuldstændig paalideligt og kan anbefales ikke 
blot til Ure, men til alleslags Registrerings- 
Apparater. 
Brønde som Barometre. TI Meyrin, Kan- 
ton Genf, findes, efter hvad (Cosmos beretter, 
flere smaa Brønde, som danner virkelige Baro- 
45 
metre. Disse Brønde, som er tomme og meget 
dybe, er oventil lukkede med store tætsluttende 
Stene; i en af Stenene er der boret et Hul 
med en Diameter af 3 em. Naar nu Barome- 
tret hurtig synker, saa undviger den i Brønden 
indesluttede Luft med Voldsomhed gjennem Hullet, 
idet der ofte fremkommer en dump Lyd. For at 
gjøre denne Lvd mere hørbar har man sat en Pibe 
I Aabningen, og man kan nu høre en skarp 
Pibning omtrent som af en Damppibe, der ofte 
kan vare hele Døgnet, saalænge som Barometret 
falder. Alle lettere Ting i Nærheden bliver 
blæst op i Luften. Naar Barometret stiger, 
trænger Luften med Voldsomhed ind igjen, 
med den samme Pibning. Landsbyens Be- 
boere kjender til Sammenhængen mellem dette 
og Vejrets Forandringer; naar Brøndene suger 
Luften til sig, spaar de godt Vejr; naar de 
blæser Lufteu fra sig, daarligt Vejr. — Forkla- 
ringen er ligetil: Naar Barometret falder, saa 
siger det det samme, som at Lufttrykket bliver 
mindre; den Mængde Luft, som er inde- 
spærret i Brøndene staar altsaa ikke under det 
samme stærke Tryk som før, den vil derfor ud- 
vide sig og trænger ud gjennem Hullet. Det 
omvendte finder Sted, naar Barometret stiger. 
Instinkt hos en Gjedde. Der er mange, 
som fraskriver Dyrene enhversomhelst Dømme- 
kraft og tilskriver alt Instinktet; følgende Til- 
fælde viser dog, at man ialfald maa tilskrive 
den nedenfor omtalte Gjedde i Akvariet i Neapel 
en vis Evne til at gjøre Følgeslutninger. Sagen 
er denne: Den Mand, som plejede at fodre 
en Gjedde med smaa Fisk, kom en Dag paa 
den Tanke at sætte en Glasskive mellem Gjed- 
den og Fiskene. Da nu Gjedden skal styrte 
sig over dem, faar den en dygtig Næsestyver; 
ganske forbløffet holder den sig en Stund rolig, 
men gjentager derpaa Forsøget uden bedre Re- 
sultat. Den trækker sig nu grætten tilbage i 
et Hjørne og tænker sikkerlig 1 sin Gjedde- 
hjerne paa, hvad vel dette skal betyde. Flere 
Dage efter fjerner man Glasskiven, og Fiskene 
svømmer lystig om, men idet de nærmer sig 
Gjedden, gribes denne af en panisk Skræk og 
skynder sig, saa raskt den bare kan, at komme 
bort. Uden Tvwivl tilskriver den de smaa Fisk 
den Næsestyver, den nylig havde faaet. At en 
Gjedde flygter for smaa Fisk er dog et mærk- 
værdigt Fænomen. Science et Nature. 
Blegning ved Hjælp af Elektricitet. Flere 
Steder 1 England har man begyndt at bruge 
Elektrieitet ved Blegning af Lærred. Det raa 
Lærred bliver trukket gjennem en Opløsning af 
Kogsalt, hvorpaa man leder en elektrisk Strøm 
gjennem det fugtige Tøj; Blegningen skal næsten 
straks finde Sted. Virkningen beror aabenbart 
paa, at Strømmen spalter Kogsaltet 1 dets Be- 
