standdele Natrium og Klor. Det udskilte me- 
talliske Natrium forbinder sig straks med Vand 
til Ætsnatron og denne igjen med den udskilte 
frie Klor til underklorsyrligt Natron. Gjør man 
Saltopløsningen sur ved at tilsætte en Syre, saa 
bliver det underklorsyrlige Natron igjen spaltet 
og frit Klor udviklet, som altsaa bevirker Bleg- 
ningen. 
Insekter ombord paa Skibe i rum Sø. 
Rejsende fortæller ofte om hele Sværme af In- 
sekter, især Sommerfugle, paa Skibe i rum Sø 
ved Sydamerikas Kyst. Man har tænkt sig, at 
det er Vestenvinden fra Pampas, Pamperoen, 
som bringer dem med sig. En belgisk Læge, 
Dr. Fromont, forklarer det paa en anden 
Maade. Da han engang befandt sig omtr. 80 
Sømile fra St. Marta Grande (Brasilien), saa 
viste der sig pludselig ombord en Mængde Som- 
merfugle, uagtet Vinden blæste fra Øst; da 
han gik ned i Lasten, fandt han der talrige 
Rester af Pupper og mange Pupper, hvoraf Som- 
merfuglene netop holdt paa at krybe ud, blandt 
Bananerne og de andre Frugter, hvormed Skibet 
var ladet. Den samme OQprindelse har vel som 
oftest de vingede Insekter, man fanger i rum Sø. 
En anden Ladning, som imidlertid indeholder 
Larver af vingedækkede Insekter, er det tørrede 
Kjød, som bliver kjøbt i Buenos-Ayres; af dette 
udkryber især en Mængde Calosoma bonartense 
Dycan, som udmærker sig ved sin yderst mod- 
bydelige Lugt. La Nature. 
Rykker Europa sydover? Man har ved 
Observatorierne 1 Kønigsberg, Pulkowa og nogle 
andre Steder gjort den lagttagelse, at Polhøjden 
forandrer sig, at vedkommende Steder nu ligger 
noget sydligere end før. Forandringen — ca. Å 
Buesekund eller omtr. 30 m. i et Aarhundrede — 
er saa liden, at den lod sig forklare ved Obser- 
vationsfejl, hvis ikke den Omstændighed var, at 
Bevægelsens Retning i Europa overalt er den 
samme. 
Schiaparelli, den berømte Astronom i Mi- 
lano, har studeret disse Forhold. Han mener, 
åt Jordens Qmdrejningsakse aldeles ikke, saale- 
des som man tidligere har paastaaet, at den 
nødvendigvis maa være, er urokkelig fast i For- 
hold til Jordkuglen, men at den skifter Plads. 
Grunden hertil maa søges i Forskyvninger af 
Jordens Masse, saadanne har man fornemlig 1 
det rindende Vands Transportering af Grus, 
Sand og Slam; desuden i Hævninger og Sænk- 
ninger af Land m. m. 
For en kortere Tid af Jordens Historie er 
disse Forandringer lidet vigtige; men naar man 
ser hen til de lange geologiske Perioder kan 
de faa stor Betydning til Forklaring af mange 
Gaader. Jordens Poler har maaske tidligere været 
46 
vidt fjernede fra de Steder, hvor de nu er. 
Her er budt Geologerne en ny Maade at for- 
klare, hvorledes Dyr og Planter havde en gan- 
ske anden Udbredelsesmaade før end nu; f. Eks. 
hvorledes Planter, som nu kun findes i de varme 
Lande, 1 sin Tid kunde have vokset paa Grøn- 
land. ,Hvis*, siger Schiaparelli, ,,Geologerne 
ved sine Studier ledes til at antage store For- 
andringer af Breddegradernes Beliggenhed, saa 
kan Astronomien Intet have derimod at sige.* 
Om Faren ved fortinnede Konserve-Boxer. 
Herom har Dr. Ungar-Bonn holdt et Fore- 
drag, hvori han modbeviser den gjængse Ån- 
skuelse, at Tin kun vanskelig lader sig angribe 
og saaledes skulde være det bedste Metal til Op- 
bevaring af Fødemidler. Efter hans TIagttagel- 
ser viser det sig nemlig, at de mest forskjellige 
Næringsmidler, - opbevarede 1 fortinnede Æsker, 
er tinholdige, navnlig Asparges: han fandt en- 
gang 0.166 g. Tin i 3978 g. Asparges.  Vistnok 
er Tinnet i Regelen tilstede i en tungt opløslig 
Form, saa at det ikke indvirker paa Fordøjel- 
sesorganernes Slimhinder, men det modsatte er 
ogsaa Tilfældet. Ved at operere paa Dyr med 
Tinsalte indtraadte ganske tydelige Forgiftnings- 
tilfælder, og han udtaler derfor som sin Forme- 
ning, at det er aldeles utilstedeligt at benytte sig 
i nogen udstrakt Maalestok af tinholdige Konser- 
ver som Næringsmiddel og at betjene sig regel- 
mæssig af dem paa større Rejser eller for Trop- 
per i Felten o. s. v. Uagtet Spørgsmaalet vel 
endnu ikke kan ansees for fuldstændig op- og 
afgjort, saa formaner dog hans Undersøgelser til 
en vis Forsigtighed. Die Natur. 
Plantevæksten paa Jeretike. Ligesom det 
er en almindelig udbredt Mening blandt Beboerne 
af det sydlige Europa, at vort Land er en sne- 
bedækket Vildmark, hvor man selv inde paa 
Hovedstadens Gader kan træffe Isbjørne spadse- 
rende, saaledes er de fleste af os ikke fri for at 
forestille os de nærmeste Kyster ved Ishavet 
som mørke og kolde Polarlande. Finmarkens 
Naturforhold staar vistnok nu for os i et klarere 
Lys; men naar Talen er om de russiske Kyster, 
sidder endnu en Del af de gamle Meninger igjen. 
Hr. Viggo Glahn-Ørbech har havt den God- 
hed at sende os en Fortegnelse over en Del af 
de Vækster, der fandtes blomstrende 15 Juli 
f. A. paa den lille Ø Jeretike, beliggende paa 
den murmanske Kyst; Planterne blev bestemte 
af Hr. Overlærer O. Nyhuus. Da vi har troet, 
det kunde interessere Læserne at se, hvilke 
Planter, der findes selv paa en liden Ø ude i 
Ishavet, meddeles den her. Man vil kunne for- 
staa heraf, at en Julidag derude ikke er saa 
barsk endda. Vi har opstillet Fortegnelsen i 
