Bt illustreret Maanedsskrift for populer Naturvidenskab, udvivet al 
Carl Frafft, cand. philos. 
No. 4. | 
April 1885. 
| 940 Aarg. 
Om de sidste Aars mærkelige Dæmrings- 
fænomener. 
Af Prof. OC. Fearnley. 
For omtrent et Aar siden leverede jeg en 
Række Artikler i Morgenbladet ,om det mærke- 
lige røde Skin paa Morgen- og Aftenhimlen.* 
Naar jeg ifølge Udgiverens Ønske lægger hine 
Artikler til Grund for nærværende Fremstilling, 
behøver jeg forhaabentlig ikke at gjøre Und- 
skyldning for, at de indtages uden væsentlig 
Forkortning eller Forandring. De skildrede 
Fænomener have jo ogsaa forsaavidt endnu Ny- 
hedens Interesse, som de fremdeles kunne saaat- 
sige daglig iagttages — 1 det mindste delvis. 
Med uvæsentlige Forandringer gjengives i 
dette Nummer Artiklerne i Morgenbladet for 10 
Febr. og 4 Marts 1884. - Hvad Nyt jeg 
kan have at tilføie, vil komme 1 sidste Artikel. 
1, 
Fra alle Kanter af Jorden hører man frem- 
deles om den mærkværdige Himmelglød, som i 
de sidste Maaneder har ledsaget Solens Op- og 
Nedgang og overalt har vakt Opmærksomhed og 
Forundring, sommesteds ogsaa Frygt. Man har 
paa samme Tid lagt Mærke til, at Solen saa 
grøn ud om Dagen, naar Himlen var klar. 
Navnlig var dette Tilfældet i Indien, hvor Fæno- 
menet allerede var kjendt i Begyndelsen af Septem- 
ber 1883, efterat det i forbausende kort Tid havde 
draget rundt det stille Belte. Derfra udbredte 
det sig over den sydlige og den nordlige Halv- 
kugle. I Kapkolonien optraadte det allerede i 
de første Dage af Oktober. I San Franeisco 
saa man det først den 23de November, noget 
tidligere 1 Japan; men i England allerede 
den 8de November, altsaa 3 Uger, førend det 
var almindelig udbredt over Europa. 
Hos os var som bekjendt det røde Skin 
mest paafaldende den 30te November ikke blot 
ved sin Pragt, men endnu mere ved sin Varig- 
hed, da det sidste Spor endnu ikke var forsvun- 
det Kl. 6T. 10M., d. e. 3 Timer 8 Min. efter 
Solens Nedgang. Næsten ligesaa udpræget var 
det den foregaaende Aften og den paafølgende 
Morgen samt 2den dJuledags Aften; og man 
havde i hele December og Januar jevnlig det 
smukke Syn af en usædvanlig rig (varm) og høit 
paa Himlen rækkende Morgen- og Aftenrøde, 
der selv gjennem den oftest herskende Taage 
var umiskjendelig. Men den var ikke længer 
saa langvarig. Hvad der gjorde, at Fænomenet 
