sølv, som dannes i Kollodiumhinden. Dette 
er de Operationer, Fotografen foretager 1 sit 
mørke Rum ved Siden af Atelieret, medens De, 
ærede Læser — jeg gaar ud fra, at det er 
Dem, der skal fotograferes — sidder paa Deres 
Stol foran Camera'et; alle disse Qperationer maa 
nemlig: foretages, uden at Dagslyset kommer til 
Pladen; i modsat Fald vilde den naturligvis blive 
ødelagt, da det jo blot er Straalerne fra Deres 
Aasyn, der kan faa Lov til at oplyse den. 
Fotografen maa dog kunne se i sit Mørkerum: 
han anvender derfor et Lys, som ikke virker 
paa Pladen, nemlig gult Lys, som han kan faa 
ved at sætte et gult Glas foran sin Lampe. 
Den fugtige Plade lægges derpaa 1 en Cassette, 
der er en liden flad Kasse, der slutter lystæt 
om Pladen, og hvis ene Væg bestaar af en 
Skyver, der kan trækkes tilside, naar Pladen er 
kommet paa sin Plads i Camera'et. — Iforvejen 
har Fotografen forsikret sig om, at Deres Bil- 
lede tegner sig saa skarpt som muligt paa 
Visirskiven, denne fjernes derpaa, og Cassetten 
anbringes paa dens Plads, idet det hele er kon- 
strueret slig, at den følsomme Kollodiumhmde 
netop befinder sig der, hvor deres Billede dan- 
nede sig paa Visirskiven. Derpaa trækkes Sky- 
veren tilside, hvorved Pladen blottes og udsæt- 
tes for Lysets Virkning, naar Fotografen tager 
Laaget fra Objektivet; det gjælder nu for Dem 
at sidde saa rolig De kan, trods Deres Stiver 
i Nakken — uden hvilken De dog, trods alle 
Deres Protester, ikke vilde kunne holde Dem 
rolig nok. Naar Ekspositionen har varet til- 
strækkelig længe, sættes Laaget for Objektivet, 
Skyveren trækkes for Pladen, og Cassetten tages 
ud. Inde i Mørkerummet skrides nu til Frem- 
kaldelsen af Billedet; paa Glaspladen er der nem- 
lig ingen Forandring at se.  Fremkaldelsen fore- 
gaar ved, at der heldes en Opløsning af Jern- 
vitriol over Pladen, der, som før sagt, er fugtig 
af vedhængende Sølvnitrat. Sølvet har, ligesom 
de andre ædle Metaller, en stor Tilbøjelighed til 
at udskille sig i metallisk Form, naar det brin- 
ges sammen med et Legeme, der har let for at 
bemægtige sig det Stof, hvormed Sølvet er fore- 
net. Som vi ved, har Jernet i Jernvitriol meget 
let for at ruste d. v. s. forbinde sig med mere 
Surstof, som det da 1 vort Tilfælde tager fra 
Sølvet i Sølvnitratet, som derved bliver reduce- 
ret, idet Sølvet udskiller sig metallisk som et 
meget fint hvidt Pulver, der imidlertid blot læg- 
ger sig paa de Steder, som er paavirkede af 
Lyset, ganske som vi før saa med Kviksølvet 
ved Daguerrotypien. Pladen dyppes tilslut ned 
i en Skaal med undersvovlsyrligt Natron, der 
opløser og fjerner alt det af Lyset upaavirkede, 
og skylles godt af med Vand. Billedet kom- 
mer saaledes frem men er naturligvis negativt: 
Deres skinnende hvide Krave viser sig aldeles 
sort, naar man ser gjennem Pladen, medens 
omvendt Deres maaske kulsorte Haar neppe 
har gjort nogen Indvirkning. Hvis De nu har 
siddet rolig, og Billedet ellers er passabelt, er 
Deres Rolle forbi, og De kan gaa. Fotografen 
sætter imidlertid Pladen hen til Tørring og skrider 
derpaa til Kopieringen, efterat den er blevet ferni- 
seret med en gjennemsigtig Fernis; Kollodiumhin- 
den er nemlig meget skrøbelig. Vi hørte ovenfor, 
at Talbots Billeder paa Grund af Papirets ru 
Overflade var stygge: man fandt derfor paa at 
overtrække Papiret med Æggehvide, der danner 
en glat, glinsende OQverflade, og ved Indførelsen 
af dette Albuminpapir var Fotografien fuldstæn- 
dig udviklet, saaledes som den nu anvendes. 
For at fremstille Albuminpapir. lader man alm. 
limet Papir svømme paa Æggehvide, der er 
pisket sammen med en Opløsning af Salmiak 
(Klorammonium) i Vand, og tørrer det: det 
fremstilles fabrikmæssig og kjøbes fuldt færdigt. 
Dette Papir bliver følsomt ved at svømme 1-2 
Minutter paa en Opløsning af Sølvnitrat (12 pUt.); 
herved dannes Klorsølv, og Papiret suger des- 
uden ind lidt Sølvnitrat. Papiret tørres, og den 
følsomme Side presses 1 Kopirammen fast til 
Pladens Billedside og udsættes for Lyset. Der- 
ved bliver der paa Papiret, som vi ovenfor saa, 
dannet et positivt Billede (hele denne Kopie- 
ringsproces kaldes derfor vgsaa Positivprocessen) 
med Lys og Skygge rigtig fordelt. Naar Papi- 
ret er tilstrækkelig syærtet, tages (et ud i 
Mørkerummet og vaskes godt med. Vand. Nu 
skrides til den saakaldte Tonimg, idet Billedet 
lægges 1 en ganske tynd Guldopløsning. Guldet, 
der er endnu lettere at reducere end Sølv, slaar 
sig ned paa dette som et violet Pulver. Hvis 
man ikke foretog denne Toning, vilde Billederne 
ved den næste Proces, Fikseringen, faa en hæs- 
lig gulbrun Farve. Fikseringen foretages med 
undersvolvsyrligt Natron, Billedet vaskes 
derpaa godt med Vand: dette sidste er meget 
vigtigt; hvis der nemlig bliver noget af Natron- 
saltet tilbage 1 Billedet, ødelægges det snart. 
Derpaa det, og mulig tilstedeværende 
Fejl rettes med en Blyant eller med Tusch; 
dette kaldes at retouchere Billedet og maa 
næsten altid gjøres ved Portræter, hvor det 
meget ofte gjælder ikke at fremstille vedkom- 
mende Person, som han (hun) er, men saaledes som 
han (hun) gjerne vilde være. Det er jo sjeldent, 
at Moder Natur har dannet et Individ aldeles efter 
hans eget Ønske; en er for mager, en anden for fed, 
en tredie -har ingen Øjenbryn, en fjerde er lidt 
skjæv o. s. v., men en dygtig Retouchør kan 
let rette paa disse og mange andre Mangler. 
Tilslut klæbes Billedet paa Pap, presses mellem 
to varme Valser (Satinermaskinen) for at blive 
glat, gnides ind med lidt Glansvoks for at faa 
Glans — og dermed er det færdigt til Aflevering. 
Som man 
og 
tørres 
ser, er dette temmelig mange 
| Processer, og ialfald for Negativprocessens Ved- 
