Bøffelens  Udryddelse. Herom skrives i 
Tidsskrittet Amerika: Endnu for blot 40 Aar 
siden kunde man som bekjendt tælle Bøflerne 
i millionvis paa det uhyre Territorium mellem 
Mississippi og Klippebjergene, hvor de ligesom 
anviste Menneskerne de letteste Overgange over 
til at 
Floder og Bjerge Anlæg Veje og 
Jernbaner. For blot 15 Aar siden gjorde man 
Nar ad Indianerne, som udtalte sin Frygt for, 
at Bøffelen skulde udryddes paa Grund af det 
Masseslagteri, som den blev udsat for, og nu er 
allerede Antallet af disse vakre Dyr, som engang 
saaatsige farvede Nord-Amerikas Prærier sorte, 
saa indskrænket, at-der blot findes nogle forholds- 
vis smaa Hjorde ved Pekos Floden i Texas og 
i det yderste Nordvesten. Da, som Følge heraf, 
Indianernes væsentligste Eksistensmiddel er for- 
svundet, trues de nu af Hunger-Tyfus, og deres 
Dage synes talte. ,I denne lange Tid har der 
ikke hævet sig nogen Stemme til Dyrenes For- 
svar, og selv Regjeringen har begunstiget Ud- 
ryddelseskrigen, idet den har givet Jagtfølgerne 
en Kavallerieskorte med til Forsvar mod India- 
nerne. Disse Jagtpartier bestod fordetmeste af 
fornemme engelske Sportsmænd og deres Slæng, 
som var udrustet med de allerbedste Vaaben og 
i 2—3 Uger skjød saa mange Dyr, at det vilde 
være tilstrækkelig Føde for alle Indianer-Stam- 
merne 1 dette Gebet under den lange Vinter. 
Sporten bestod 1 at se, hvem der kunde ned- 
lægge de fleste af disse fredelige Dyr i en vis 
Tid: thi Kroppene blev liggende, et Rov for 
Prærieulvene og Fuglene. Bøffelkjød blev saa 
billigt, at det ikke lønnede sig for den regulære 
Jæger at skyde Dyret for Kjødets Skyld, og 
selv Huderne brød man sig neppe om. En 
Slagter, bevæbnet med et Magasingevær og Re- 
volvere dræbte 75—100 Stykker pr. Dag og 
skaffede 10—12 Mand nok Arbejde med Flaa- 
ningen. Fra Tid til anden hævede Indianerne 
sin Stemme mod denne Engros-Ødelæggelse at 
deres Hovednæringsmiddel, men deres Klager 
blev med Vilje overhørte; Myrderiet var jo for 
den hvide Mand et indirekte Middel til at komme 
sin røde Nabo tillivs. =Efterat Slagteriet er 
forbi, er man nu ivrig beskjæftiget med at samle 
de blegede Knogler og Horn, som betales med 
6 Dollars pr. 20 Centner, og Jernbanerne, som 
før var lastet med Dyrenes Kjød, er nu fuldla- 
stet af Knoglerne. Banelinjerne er milevidt 
besaaede med Skeletter; thi naar et Tog blev 
opholdt af en Bøffelhjord, sprang Passagererne 
ud og slog ned for Fode, og de dræbte Dyr 
blev naturligvis liggende.* Dette er i Sandhed 
et Kulturbiliede fra vor dyrebeskyttende og 
antivivisektionistiske Tid, som neppe kan tænkes 
mere drastisk! Det værste er, at den samme 
Skjæbne truer det øvrige Vildt, navnlig Elgen 
og Hjorten. I De forenede Stater trøster 
man sig med, at i Fremtiden, naar Kulturen 
61 
har bemægtiget sig alle Prærierne, Millioner af 
andet Hornkvæg skal mdtage Bøffelens Plads. 
Kefraktorpavillonen. - Ved 
Drammensvejen i Kristiania er der for en Maa- 
neds Tid siden aabnet et lidet populært Obser- 
vatorium, som vi vil anbefale til Publikums flittige 
Besøg. Det er Hr. Instrumentmager OC. H. G. 
Olsen, der har Æren af at have udført Kik- 
kerten, som gjør et ganske storartet Indtryk, 
naar man træder ind; den har et Objektiv med 
14 Tommers Diameter og hører følgelig til de 
større Instrumenter 1 sit Slags. Det herværende 
Begyndelsen ai 
astronomiske OQbservatoriums største Kikkert er 
blot paa 7 Tommer. Desuden findes 12 Pano- 
ramaer, forestillende Maanelandskaber, Vesuvs 
Krater, Stjernetaager, Kometer o.s. v., en Sam- 
ling Mineraler fra Vesuv m. m. Som man ser, 
er der nok af interessante Ting, og man vil 
ikke angre et Besøg; Himlen vil altid have 
Mærkværdigheder nok at byde paa. Vi vil blot 
minde om, at Saturn for Øjeblikket staar 1 en 
gunstig Stilling til at observeres. Maanen sees 
bedst omkring Halvmaane. 
Et sjeldent Fænomen er ifølge , Aalb. Stft.* 
for nogle Uger siden Kl. ca. 9 Mrg. iagttaget 
i Aalborg. En Arbejder bemærkede nemlig, at 
et paa Hr. Simonis Plads værende Skur var 
beheftet med flere Ildenister, og ved nærmere 
at undersøge Aarsagen dertil saa han, at Van- 
det i det Indhug, Fjorden her danner, var dæk- 
ket af ca. '/3 Alen høje Flammer, der af Bøl- 
gerse kastedes ind mod Land. Saasnart Flam- 
merne berørte Bolværket eller en fast 
Gjenstand, opløste de sig i en Mængde knitrende 
Gnister, der af Blæsten hvirvledes højt i Vejret, 
saa at de endog naaede over Tagene paa de 
omliggende Huse, de faldt til Jorden. 
anden 
inden 
Gnisterne var indtil ca. I Tomme lange og 
afgav en stærk Røg, men deres Flamme var 
fuldstændig kold, saa at de ikke gjorde mindste 
Skade, uagtet de heftede sig fast paa flere Til- 
stedeværendes Klæder. Fænomenet tog sig gan- 
ske prægtig ud, idet bl. a. en paa Pladsen hen- 
liggende større Kulbunke var aldeles overraaet 
med funklende Gnister. Efterat Fænomenet 
havde varet 10 Minutter, forsvandt det sporløst. 
— Rimeligvis har det været et af de Tilfælde, 
som paa Grund af Bundens fosforholdige Be- 
standdele jevnlig viser sig i Havet, og som og- 
saa er lavttaget der ved Byen, men dog neppe 
paa en saa fremtrædende Maade som denne 
Gang. 
Optisk Eksperiment. Vi lærer alle i vor 
Fysik, om end med nogen Vantro, at der paa 
Øjets Nethinde (Retina) dammer sig et omvendt 
Billede -af alt, hvad vi ser, saaledes at f. Eks. 
