68 
heller ikke sjeldent, at endel Lavskriger sidde i 
Nærheden af hverandre og sladre sammen saa- 
ledes, at man snart tror at høre Rødvingetro- 
stens Kvidren, snart enkelte Strofer af Maaltro- 
stens Sang, saa igjen et Par Skjærers Skval- 
dren o. s. v. dJa, det er endog et Par Gange 
hændt mig, at jeg troede, at en Støverhund med 
fint Maal havde ,faaet op* og begyndt at jage 
i Nærheden af mig. Men da den formentlige 
Los blot varede nogle faa Sekunder, bragtes 
jeg snart ud af min Vildfarelse, — det var nem- 
lig atter kun en af Lavskrigens mange Lyd. 
Gaar man saa efter Lyden af alt dette Skval- 
der, faar man idethøieste se et Par — tre Lav- 
skriger fjerne sig fra Træ til Træ paa deres 
sædvanlige lydløse Maade og saaledes, at de for 
den med Sagen Ubekjendte ikke lettelig vække 
nogen Formodning om, at det var dem, der gjorde 
alt dette Spektakel. 
bedre Anledning end de fleste Andre til at stu- 
Endskjønt jeg vel har havt 
dere Lavskrigen, varede det alligevel adskillige 
Aar, før jeg fik nogenlunde Rede paa alle dens 
mangfoldige Lyd, hvilke den ovenikjøbet synes 
at kunne variere efter Forgodtbefindende, idet 
den rimeligvis morer sig ved at efterhærme an- 
dre Dyrs, og navnlig Fugles, Lyd, som den har 
Anledning til at høre. Selv nu efter ca. 30 
Aars Bekjendtskab med denne Fugl er jeg ikke 
ganske sikker paa, om jeg har hørt alle de for- 
skjellige Slags Lyd, den, naar den tror sig ube- 
mærket, diverterer sig med at frembringe. 
Intet Under, 
eiendommelig og hemmelighedsfuld Fugl, i hvis 
at en 1 hele sm Færd saa 
Væsen der er ligesom noget Mystisk, ja Spøgel- 
seagtigt, ogsaa særlig har tildraget sig Ålmuens 
Opmærksomhed og — ligesom det tidligere var 
Tilfældet med alt Saadant — blev en Gjenstand 
for dens OQvertro, hvilket ogsaa fremgaar af &t 
Par af de ovenanførte Navne paa samme, — Ulyk- 
kesfugl og Troldkjox. Stavelsen ,kjox* eller 
ptjox* skal være en Efterlignimg af det før- 
omtalte stærke Skrig, der minder om Papagøi- 
ernes. 
Foruden i Skandinavien findes Lavskrigen 
(efter Sundewall) i Rusland og Sibirien ned 
til 55" nordlig Bredde. 
Om de sidste Aars mærkelige Dæmrings- 
fænomener. 
Af Prof. C. Fearnley, 
(Forts. fra forr. No.). 
II *)- 
Da en fyldestgjørende Forklaring af et Fæ- 
nomen ikke nødvendigvis udelukker Muligheden 
af, at en anden Forklaring kan være ligesaa rig- 
tig, vil det neppe ansees for overflødigt, naar 
jeg i Korthed paaviser Uholdbarheden af de i 
foregaaende Artikel først berørte Hypotheser, for- 
inden jeg gaar nærmere ind paa den Forklaring, 
som jeg holder for den rette. 
Den 1 sig selv ikke urimelige Tanke, at 
Jorden ved at gaa gjennem en kosmisk Støvsky 
kunde have optaget i sin Atmosfære en Masse 
af fremmed Stof, maa som Forklaringsgrund i 
nærværende Tilfælde forkastes, fordi en saadan 
Begivenhed ikke kunde være indtruffet, uden at 
man paa mangfoldige Steder havde været Vidne 
til en overordentlig rig Strøm af Stjerneskud. 
Desuden maatte den derved forandrede Beskaf- 
fenhed af Atmosfæren overalt have givet sig til- 
kjende omtrent paa samme Tid. Ingen af De- 
lene har fundet Sted. 
Afgjort forkastelig er den Mening, at Aar- 
sagen skulde ligge i Vanddamp eller fine Dunst- 
blærer, hvormed Atmosfæren skulde være op- 
fyldt i usædvanlig Grad. Det er forlængst godt- 
gjort, at Fænomenet er fuldkommen uafhængigt 
af Luftens Fugtighedsgrad. Medens man i In- 
dien havde ,den grønne Sol*, var efter Prof. 
Michie Smiths lagttagelser Luften ualminde- 
lig rig paa Vanddamp, men siden indtraadte efter 
samme lagttager en fuldkommen tør Periode, 
hvori Solnedgangen altid ledsagedes af pragtfuld 
Himmelglød. — Hertil kommer, hvad der taler 
afgjørende imod Hypothesen, at Kulden i de 
høitliggende Luftlag, hvor Fænomenet har sit 
Sæde, umuliggjør Tilstedeværelsen af Vandpar- 
tikler 1 flydende Form. Det viser sig nem- 
lig af Iagttagelserne heri Kristiania, at den Høi- 
de, hvori det her omhandlede Stof holdes svæ- 
vende, har været ganske enorm, i December lige 
til 5 geografiske Mil eller 37 Kilometer, i Ja- 
nuar gjennemsnitlig 2.8 Mil, i første Halvdel af 
Februar mellem 1.6 og 2.6, i Gjennemsnit 2.2 
Mil, men atter noget større i Maanedens sidste 
Halvdel, nemlig mellem 2.2 og 3.2, gjennemsnit- 
lig 25 Mil. De af fine Isnaale bestaaende Cir- 
russkyer forekomme sjelden høiere end 1 Mil. 
Hvis altsaa det Stof, der frembringer det røde 
Skin, skulde være fortættet Vanddamp, saa maatte 
det nødvendig være tilstede i fast Form ligesom 
i Cirrusskyerne. Og den Anskuelse er heller 
*) Skrevet i Marts f. A. 
