ledes er kommen til at spille en særdeles vigtig 
Rolle i Bogtrykkerkunsten som illustrerende Mid- 
del i Teksten. Ved Stentrykket udføres Teg- 
ningen med en sæbeholdig Farve paa en fin- 
poleret Kalksten og vaskes bagefter med Gummi- 
vand, hvortil er sat lidt Syre. Syren bevirker, 
at Sæben spalter sig i sine Bestanddele, hvori- 
blandt visse fede Syrer, der, som Fedtstofferne 
i Almindelighed, har den FEgenskab ikke at 
fugtes af Vand. Naar der nu skal trykkes med 
Stenen, bliver den først fugtet med Vand, der 
altsaa ikke rører Tegningen; rulles derfor en 
Sværtevalse med fed Sværte over Stenen. vil 
Sværten omvendt kun hefte sig ved Tegningen og 
ikke ved den fugtede Sten. Ved at presses sam- 
men med Papir overføres Tegningen paa Papiret, 
og denne Proces kan gjentages en Mængde 
Gange. 
Nogen Kopieringsmaade 1 egentlig Forstand 
kan ingen af dem kaldes: de kræver alle selv- 
stændige Kunstnere, thi det vil kun være yderst 
sjeldent, at de Kunstnere, der har frembragt 
det Originalarbejde, der skal reproduceres, selv 
vil være istand til at kunne gjøre det, dertil er 
Fremgangsmaaderne for vanskelige og kræver 
megen Øvelse for at et godt Resultat kan op- 
naaes. Og hver Kobberstikker f. Eks. vil op- 
fatte det enkelte Kunstværk paa sin Maade, 
man behøver blot at betragte de forskjellige 
Kobberstik efter et og samme Maleri for snart 
at se det; med Lyset er det noget andet. Lyset 
giver sig ikke af med nogen selvstændig kunst- 
nerisk Opfattelse, det vil levere mig de samme 
Linjer under de samme Vinkler, om jeg lader 
et Maleri f. Eks. fotografere af en Nordmand 
eller en Kineser.  Hertil kommer den store 
Hurtighed, hvormed Lyset arbejder, medens en 
Kobberstikker ofte kan sidde aarevis ved et Ar- 
bejde: herved bliver saadanne Reproduktioner 
betydelig billigere og kan saaledes udbredes i 
langt videre Kredse, end det ellers vilde være 
muligt. 
Der er allerede opstaaet en Mængde for- 
skjellige Metoder til at fremstille Trykplader 
ved Lysets Hjælp, en Kunst, der har faaet det 
almindelige Navn Heliogravyr; de vigtigste 
er følgende: 
Fototypografien er saaatsige fotografisk 
Xylografi; det kan erstatte Træsnittet ved Tryk- 
ning og udmærker sig ved sin større Troskab 
og ved sin Billighed. De første Forsøg 1 denne 
Retning skyldes Niepce (se Pag. 43 d. A.), og 
hans Metode følges endnu. En vel poleret Me- 
talplade overtrækkes med en Fernis af Asfalt 
opløst i Benzin; naar Fernissen er tørret, be- 
dækkes den med et Glasnegativ og sættes i 
Solen. Hvor Solen skinner igjennem, bliver 
A sfalten uopløselig, saaledes at naar Pladen 
bagefter vaskes med Terpentinolje, fjernes As- 
falten blot paa de Steder, som svarer til den 
91 
oprindelige Originals lyse Partier (der altsaa er 
mørke paa Negativet). Nu helder man en for- 
tyndet Syre over Metalpladen. De med Asfalt 
dækkede Steder er beskyttede mod Syrens Indvirk- 
ning, medens de blotted» Steder ætses mere og 
mindre dybt. Man faar saaledes tilslut frem en 
ophøjet Tegning paa Pladen, der som ovenfor 
sagt, kan benyttes ganske som et Træsnit til Illu- 
strering af Bøger, Aviser etc.; den kan udmærket 
godt anvendes til at gjøre Kobberstik, Litho- 
grafier, Autografier etc. tjenlige til Bogtryk. 
Fotolithografien er mindre vigtig og 
bruges næsten kun til at reproducere Karter og 
Arkitekturtegnimger. Man tager en Metalplade 
og behandler som ovenfor vist ved Fototypo- 
grafien; den ætses imidlertid ikke, men over- 
fares med en Rulle med fed Sværte, der blot 
vil fæste sig paa de med Asfalt dækkede Ste- 
der. Tegningen trykkes af paa Papir og føres 
derfra over paa en lithografisk Sten, der da 
benyttes som sædvanlig. 
De to følgende Metoder beror paa visse 
Egenskaber hos de kromsure Salte, som nemlig 
let reduceres i Lyset, naar de er i Berøring 
med organiske Substanser. Dette gjælder især 
de sure kromsure Salte, f. Eks. det almindelig 
brugte sure kromsure Kali; naar Papir vædes 
med en Opløsning af dette, eller Saltet blandes 
med Lim, Sukker, Alkohol o. 1., saa 
bliver Blandingen brun. Paa samme Tid mister 
Limet sin Evne til at opløses 1 varmt Vand 
og svulme op 1 koldt. 
Fototypien eller Lystrykket foregaar 
nu paa følgende Maade: En Metal- eller Glas- 
plade fernisseres med en Opløsning af Gelatine 
Gummi, 
og surt kromsurt Åmmoniak i Vand. Naar 
Pladen er bleven tør, udsættes den under et 
Glasnegativ for Lysets Indvirkning. Bagetter 
vædes den med en fugtet Svamp; Vandet træn- 
ger da alene 'ned 1 de Partier, der ikke har 
været udsat for Lysets Indvirkning, medens om- 
vendt, naar man nu lader en Rulle med fed 
Sværte gaa henover Pladen, Sværten blot vil 
fæste sig paa de tørre Steder, det altsaa svarer 
til den oprindelige Originals mørke Partier. 
Man har saaledes paa en let Maade forskaffet 
sig en Plade, der nøjagtig svarer til den litho- 
grafiske Sten. De ved Lystryk erholdte Bille- 
der udmærker sig foruden ved sin Billighed ved 
sin store Skjønhed og ved sin skuftende Lighed 
med virkelige Fotografier. Det er en Metode, 
der bedst af alle lader sig anvende til alle- 
slags Tryk. 
Den sidste Metode, vi her skal behandle, 
er Fotogravyret eller Fotoglyptien, der 
giver aldeles udmærkede Resultater, men er 
meget vanskeligere og kostbarere end den fore- 
gaaende Metode. For at fremstille en Fotogra- 
vyr-Plade overtrækker man en Glasplade med 
et tykt Lag af den ovenfor nævnte Fernis, som 
