her for at hække, efterat Vaarens store Kugle- 
træk er over. Uagtet Kl. endnu ikke var 5, 
var det dog forlængst fuldkommen lyst, idet 
Stedet omtrent ligger under Nizzas Bredde; den 
sorte Svale (/rogne) var i fuld Virksomhed, syn- 
gende og kvidrende, og 1 lynsnar Fart gjennem- 
ilede Taarnsvalen (Chætura) Luften paa Jagt 
efter Insekter. Solen skinnede klart, og det 
var allerede trykkende hedt. 
Ved Broen over Root River sad den store 
graa Fluesnapper (Sayiornis fusca) og sang for 
Mage og Unger, atter og atter gjentagende den 
samme trivielle umelodiske Strofe uden Afvex- 
ling, medens vor Strandsvales nære Slægtning 
Stelgidopteryx serripennis og den smuktfarvede 
Klippesvale (fetrochelidon) kredsede over de store 
Damme i Elven og det kunstige Vandfald, der 
styrter ud over den nedre Mølledæmning. Paa 
Karrene i denne havde talrige lcterider (ameri- 
kansk Stær) indfundet sig for at opsamle Vand- 
insekter, som nu og da skylledes paa det Tørre, 
for dermed at made sine allerede udfløme, af 
Hunger uophørlig skrigende Unger Oppe i 
Bakkerne, 1 de smaa Dale, begyndte Skoven, 
der her især dannes af forskjellige mindre Slags 
Ege, Fopulus tremuloides, Lind, Juglans- og 
Carya-Arter. Løyvet havde nu udviklet sig til den 
rigeste Fylde, og det var næsten som et eneste 
Løvyvtag var lagt henover Stammernes Toppe. 
Knapt en Solstraale formaaede her at trænge 
sig igjennem, og det syntes dunkelt herinde. 
Men varmt, trykkende lummervarmt var det 
alligevel, og talløse Myg og blodtørstige Klægge 
havde her sine Tilhold; smaa stikkende Fluer 
sværmede om i Myriader. — Store pragtfulde 
Bregner dannede som en Underskov, og mellem 
dem voxede den smukke, vellugtende Pyrola 
elliptica, der meget ligner den norske Pyrola 
rotundifolia. Her var det da, at vi i vort 
Ærinde paa Naturforskningens Vegne især skulde 
begynde at gjøre vore lagttagelser. Men dette 
blev alt andet end behageligt eller let. Myg 
og de øvrige stikkende Insekter benyttede sig 
af hvert ubevogtet Øieblik til at anbringe sine 
Braadde og Snabler paa ethvert blottet Sted af 
Legemet, og inden kort var Ansigt og Hænder 
dækkede af deres kløende, sviende og smertende 
Stik. At standse for at stirre efter de smaa 
næsten usynlige Fugle oppe i de tætte Træ- 
kroner, at bruge Kikkerten mod dem eller be- 
nytte Geværet, var alt lige vanskeligt, lige pin- 
ligt. Imidlertil sang den rødøiede Vireo og 
graahovede af den samme Slægt (Vireo olivaceus 
og V. gilvus), to af Minnesotasommerens almin- 
deligste Smaafugle, muntert rundt om, og nu 
og da hørtes ogsaa Indigofuglens (Lausserina 
cyanea) og det rødbrystede Tyknæbs (Zamelodita 
ludoviciana) Stemmer fra Skovenes Skjulesteder. 
Den brune Spottetrost (Harporhynchus rufus) 
95 
og den langhalede Spurv (Hpilo erythrophthal- 
mus) droge allerede om med udfløme Unger. 
Højere oppe paa Aasen gik vi netop forbi 
et tæt Krat af smaa Hasselbuske, da der med 
et blev Allarm inde 1 Tykningen, og den ene 
lille vaktellignende Fugl efter den anden fløi 
op paa svage Vinger for hurtigst muligt at 
kaste sig ind i de nærmeste Skjulesteder, me- 
dens en større, brun Fugl med løftet, udspredt 
Hale og slæbende Vinger styrtede lige mod mig. 
Anfaldet skede saa uventet og voldsomt, at det 
nok i det første Øieblik kunde skræmme en 
Mand. Det var dog kun en Hjerpehun (40- 
nasa umbella) med sine Unger. Ved det mo- 
dige og om ikke ringe taktisk Dygtighed vid- 
nende Anfald søgte den at redde sine Smaa for 
de formentlige Fiender. At vi paaskjønnede 
dens Mod og Snarraadighed ved omhyggelig at 
undgaa videre at forstyrre Familien, er maaske 
unødvendigt at tilføre. Det er mig fortalt, at 
en Reisende ikke langt herfra for et Par Aar 
siden nær var bleven styrtet ned i en Aførund, 
idet en Hjerpehøne under lignende Omstændig- 
heder som de oven omtalte, saa hurtig og med 
saa stor Heftighed styrtede sig imod Hestene, 
at disse steilede og nær havde væltet Vognen 
1 Dybet. 
Nu begyndte vi at høre de lumre Skoves 
tungsindigste Sanger, Skovfluesnapperens (Con- 
topus vireus) triste, ensformige Piben, ledsaget 
af Qvnfuglens (Surus auricapillus) ligesaa lidet 
afvexlende Musik, medens dog Skovens Ens- 
formighed paa en velkommen Maade afbrødes 
af Markspurvens (/Spizella agrestis) muntre Toner, 
den brunsidede Sangers (Dendrotca pennsylva- 
ntea) Kvidren og Ildfuglens (dcterus galbula) 
straalende Farver, der endog for et Øieblik lod 
os glemme Myggenes plagende Stik og Taba- 
nernes uhyggelige Surren. Blaaskriken og den 
rødbrystede Trost vare borte i en eller anden 
Afkrog ifærd med at føde sit unge Afkom og 
lode sig neppe tilsyne, men mellem en Klynge 
af store bleggule Blomster sværmede en Kolibri 
(Trochilus colubris) ikke ulig en stor Syrphus. 
Et Øieblik stod den med skjælvende Vinger 
stille foran en Blomst, 1 næste var den langt 
derfra paa et andet Sted. Flytningen skede 
med samme liynsnarhed som Blomsterfluens; det 
var neppe under Bevægelsen muligt at følge 
Fuglen med Øinene. Atter blev den borte, og 
kun Lyden af dens Vinger hørte vi som en stor 
Humles Summen ovenfra Træernes solbeskinnede 
Kroner. I det skovlignende Underkrat af høie, 
stive, piggede Planter viste den gulstrubede San- 
ger (Geothlypis trichas) sig nu og da lig smaa, 
straalende Meteorer, idet dei ilsom Flugt fore 
over de smaa Aabninger mellem Blomster og 
Løvværk. Her havde den Rede; det vidste 
vi. Men at finde det, var ugjørligt midt imde 
