mellem de yppige Planters og Buskes tusinde 
Skjul. 
Snart naaede vi nu ud til en stor Ryd- 
ning, der skylder en norsk Nybyggers Flid sin 
Tilblivelse, og hvorfra man har en vid Udsigt 
over den aabne Dal, hvor Root Rivers store 
Hovedgrene mødes og danne den samlede Elv. 
Her satte vi os paa en Stubbe for at hvile og 
for et Øieblik at opfriske de Minder, dette Sted 
gjemmer om den hvide Mands, det vil sige Nord- 
mænds, første Nybygning 1 disse Hene. lige 
frem ligger endnu Rognald Stumdalens Loghytte, 
den første, der her traadte i Stedet for Winne- 
bagoernes Wigwams, og til Venstre, dybt nede, 
Knut Aaretuns. Her gjennemgik disse dristige 
Civilisationens Pionerer mellem Indianere i en 
vild Natur sit Nybyggerlivs første Strid, her 
drønnede engang Skuddene fra ,Thoraldao* 
(Rognalds fra Norge medbragte Rifle) mellem 
 Aaserne, mangen Hjort har her ladt sit Liv 
for Rognalds Kugler, og 1 disse Hytter laa en 
Tid lang Midtpunktet for den hvide Mands Liv 
og Virksomhed her oppe. For de Reisende i 
Vildmarken vare de som Hospitier, og da La- 
genes Tid kom, bleve disse ældste Familiers 
Hjem selvskrevne Samlingspladse for de fest- 
lystne. Da lød Felens Toner derinde, accom- 
pagnerede af Prærieulvenes Hyl ude i Natten, 
Dandsen gik glad over de ujevne Gulve, og 
kraftige Drikkevarer hyllede Nybyggerlivets Kamp 
og Møie i Glemselens Taager. Selv Nybygden 
maatte af og til have sine glade Fester. Nu 
er alt meget forandret fra hine Tider; gamle 
Rognald er død; ogsaa Knut er dragen til sine 
Fædre. Men Minderne fra Fortiden gaa endnu 
igjen dernede paa de gamle Tomter. Herfra 
kunde vi og se lige ned paa en stor Dam 1 
Elven, hvor før i Tiden en mægtig Bæverkoloni 
havde sin Hovedstation, men hvor nu kun en- 
kelte forskræmte Individer af dette mærkelige 
Dyr, ved 1 Skjul af Nattens Mørke at grave 
dybe Jordhuller i Bredderne for der at gjemme 
sig om Dagen, søge at bevare sin Tilværelse. 
En Guldspettes Hamren høit til Veirs paa 
en tør Stamme, hvor den havde sit Rede, kaldte 
os tilbage til Skoven og Myggene. Spetten 
undgik os vistnok, da dens Rede laa for høit; 
derimod maatte en Hun af Pyranga rubra, idet 
vi paa den betydelige Afstaud og i Tætskovens 
Dunkelhed ikke kjendte den, lade sit Liv for 
vort Skud.  Medens Hunnen af denne Art er 
uanselig, gul-grønagtig farvet, er Hannen 1 sin 
straalende, skarlagenrøde Dragt med kulsorte 
Vinger og Hale utvivlsomt Minnesotas pragt- 
fuldeste Fugl, og der er her vist meget faa 
selv af dem, hvis Syn er det sløveste for Na- 
turens Skjønhed, der ikke kjende ,The Red 
Bird*. Og dog er dens Tilhold i de tætte 
Skove; heller ikke er den meget talrig. 
Endnu en Fugl skjød vi, nemlig en Natte- 
å 
ravn (Chordediles), der laa og” hvilede langs en 
Gren paa et tørt Træ, idet vi toge den for en 
Whippoorwill (Antrostomus), ogsaa et Slags Natte- 
ravn, men som er meget vanskeligere at faa fat 
paa end den førstnævnte og derfor mere efter- 
søgt. Begge disse Fugle gjøre sig meget snart 
bemærkede af Nykommerne i Minnesota, Antro- 
stomus ved sit særegne Skrig, der lyder som 
Whip-poor-Will og Sommeren igjennem høres 
fra alle Skove, saasnart Aftenens Mørke har lagt 
sig over dem, — Chordediles ved sin ikke min- 
dre eiendommelige Flugt, der i Parringstiden 
ledsages af en meget iørefaldende Lyd og +or- 
nemmelig foregaar ud imod Aftenen, men ogsaa 
ofte kan iagttages til enhversomhelst anden Tid 
af Dagen. 
Solen stod nu høit, Heden blev mnæsten 
uudholdelig, og Myggenes Raseri syntes at til- 
tage. Der var derfor intet andet tilovers end 
at styre Kursen hjemover, og endnu tidligt paa 
Formiddagen naaede vi tilbage til Byen og Ar- 
beidet. 
Lanesboro, Minnesota. 
Dr: Hvoslef. 
Mindre Meddelelser. 
Ofre for Lynet i Frankrige. T Frankrige 
er der siden 1835 dræbt 4609 Personer af Lynet, 
altsaa omtrent 100 om Aaret. Omtrent ligesaa 
mange er saarede og fem Gange saamange Per- 
soner blot rammede af Lynet uden at lide nogen 
Skade. Af de saarede er kun et ringe Antal 
senere død af sine Saar. De Steder, hvorpaa 
de dræbte eller saarede befandt sig medens Ulyk- 
ken indtraf, følger efter hinanden i følgende Or- 
den: Under Trær; paa Marken, især hvis man 
har holdt en Jerngjenstandi Haanden eller dre- 
vet en Flok Kvæg; i enkeltstaaende Huse; i 
Kirker, især hvis vedkommende har holdt Klokke- 
rebet i Haanden; i Jernbanestationernes Huse; 
i Byerne. Den gamle Regel, at man under Tor- 
denvejr ikke maa søge Beskyttelse under Trær, 
stadfæster sig saaledes ogsaa her. I Paris og 
i Departementet Seine er der ikke dræbt en. 
eneste Person af Lynet siden 1864, uagtet der 
hvert Aar gaar flere Uvejr over Paris, og Lynet 
ofte slaar ned 1 Trær og Bygninger, saaledes f. 
Eks. ofte i Kaserner. De i Nærheden liggende 
Departementer Seine-el-Qise og Seine-et-Marne, 
der er meget mindre befolkede, har flere Ofre. 
Indhold: N. Wille: Om Planternes Optagning 
af Vand gjennem overjordiske Organer. — Karl Hessel- 
berg: Norges klima. — Udg.: Om Fotografering. (Med 
Fig. Slutn.. — Konservator Guldberg: Træk af den 
nyere Tids biologiske Forskning. — Dr. Hvoslef: Zn 
Morgen mellem Fuglene å Minnesota. — Mindre Med- 
delelse: Ofre for Lynet & Frankrige. 
Kristiania. Grøndahl & Søns Bogtrykkeri. 
