for enhver Åste Ordens meteorologisk Station. 
Ved disses Hjælp er man sat istand til at 
forfølge de meteorologiske Elementers Luner fra 
Time til Time, fra Dag til Dag, fra Aar til 
Aar, og til at fraliste Naturen mange af dens 
dybeste Hemmeligheder. 
Til en absolut nøjagtig Bestemmelse af 
klimatologiske Normalværdier udkræves meget 
lange Observationsrækker, længere end de endnu 
foreligger nogetsteds”) Med de længste Ræk- 
ker, der for Tiden staar til Raadighed, kan 
man dog fremstille Normaler med fuldt tilfreds- 
stillende Paalidelighed og for at bøde paa andre 
Rækkers Korthed, har man maattet ty til 
rette paa disse ved Hjælp af de længere. De» 
ledende Tanke her er den, at, som BPrfaring 
lærer os, de større almengyldige Bevægelser i 
Vejrforholdene for nærliggende Stationer gaar 1 
samme Retning, eller med andre Ord, at de 
Aarsager, der fremkalder Afvigelser fra den 
normale Gang, er almindelige og virkende ens 
over større Strøg. Har vi f. Eks. beregnet gode 
Normaler for Barometerstanden paa 2 Stationer 
med lange Rækker, og vi mellem disse 2 Hoved- 
stationer har liggende en Række Stationer med 
f. Eks. l1Qaarige lagttagelser, saa undersøger 
man først, hvor meget den midlere Barometer- 
stand for de tilsvarende 10 Aar paa begge 
Hovedstationer skiller sig fra disses Normaler. 
Disse  Korrektioner for Reduktion af Hoved- 
stationernes 1Qaarige Rækker til Normal udlignes 
nu paa de mellemliggende Stationer med samme 
1Qaarige Række efter Beliggenheden i Forhold 
til Hovedstationerne. Er saaledes de 10 Aars 
Korrektion til Normal ved den ene Hovedstation 
+ 0.2mm. og for den anden —0.2mm., saa slutter 
man, at en tilsvarende lOQaarig Række paa en 
*) I sit storartede Verk: ,Die Temperatur-Ver- 
håltnisse des Russisehen Reiches* har Dr. Wild 
i St. Petersburg leveret en Tabel over det Antal 
Observationsaar, der skal til for at reducere den 
sandsynlige Fejl ved Temperaturnormalerne til 
+ 00% for en hel Række Stationer. Blandt 
disse findes ogsaa Vardø med følgende Antal 
Aar: 
Jemer. .o .o 294 Agel Ju , 93 Aar. 
Februar . .200 — | August. . 91 — 
Marts 208 — | September 82 — 
Ap . 149 — | Oktober 105 — 
Mai. . 91 — | November 140 — 
Jun o 0 7" — | December 198 — 
Hele Aaret: 26 Aar. 
Der skal altsaa ganske vakre Observationsrækker 
til, især om Vinteren. Den store Forskjel mel- 
lem Sommer og Vinter skriver sig fra, at om 
Vinteren Middeltallene for de enkelte Aar af- 
viger meget mere fra hverandre end om Som- 
meren, da de falder meget jevnere. Wild har 
Stationer, hvor der for Januar behøves over 
1000 Aars Observationer for at reducere den 
sandsynlige Fejl til + 0.41 og indpaa 100 Aar 
for at give Aarsnormalen samme Sikkerhed. 
at 
103 
Station, beliggende midt imellem de 2 Hoved- 
stationer, kan reduceres til Normal ved en Kor- 
rektion, der ligger midt imellem de 2 nævnte 
Korrektioner. For Tilfældet bliver saaledes 
Korrektionen 0.Omm.; det træffer sig med andre 
Ord saa, at den kortere Række tilfældigvis giver 
den normale Værdi. Disse konstruerede Nor- 
malers Godhed vil selvfølgelig komme til at 
afhænge af Observationsrækkens større eller min- 
dre Længde, forudsat Hovedstationerne 
gode. Ligger imidlertid Hovedstationerne ikke 
meget langt fjernede 
at er 
fra hverandre, kan 
ved denne Fremgangsmaade opnaa særdeles til- 
fredsstillende Resultater. Som Kontrolmidler paa 
disse anvender man med stort Held Karter og 
Kurver, der, hvis alt er i Orden, udviser et 
forbausende regelmæssigt og kontinuerligt Løb. 
De Forandringer et Steds Klima undergaar 
i Aartusindernes Løb at saadanne virkelig 
forsiggaar er utvivlsomt nok — 
følgelig ingen Kundskab om. Jeg skal i denne 
Forbindelse henvise til Professor Blytts Hypo- 
these om de periodiske Ændringer i Klumatet, 
han 
mal 
har man selv- 
som antager maa foraarsages af Præres- 
sionen (med en Periode paa ca 21000 Aar) 
og Forandrimgerne 1 Jordbanens Excentricitet 
(Se Naturen 1854, Pag. 47). Man kan imid- 
lertid ogsaa tænke sig kortere periodiske For- 
andringer i klimatisk Henseende, og der har 
heller ikke manglet Hypotheser forsaavidt. Den 
eneste saadanne, som har formaaet at tiltrække 
sig nogen sypderlig Opmærksomhed, er den, der 
er opstillet om en Ilaarig Periode i Klimatet 
svarende til den Ilaarige Solpletperiode, der 
gaar 1gjen de jordmagnetiske Fænomener. 
Man har ogsaa gjort adskillige Kunster for at 
I 
tvinge især Nedbørforholdene ind under en 
saadan Lov og, som flere mener, med Held. 
Jeg er imidlertid tilbøjelig til at tro, at de 
Beviser, som hidtil er fremførte derfor, er alt 
for tvivlsomme, til at der kan bygges noget 
paa dem. De kan neppe ansees for afgjørende. 
En Gjennemgaaelse af det Observations- 
materiale, der foreligger hertillands, og som alt- 
saa danner Grundlaget for den efterfølgende 
Fremstilling af ,Norges Klima", maa lede til 
den Erkjendelse, at Observationsrækkerne gjeu- 
nemgaaende er noget korte. Dette afhjælpes 
paa den anden Side ikke lidet ved, at de Sta- 
tioner, hvor de længste Rækker foreligger, og 
som følgelig har maattet tjene som Hovedsta- 
tioner, har en meget heldig Beliggenhed. Resul- 
taterne af den nu foretagne Bearbejdelse er 
ogsaa gjennemgaaende saa særdeles smukke, at 
de er egnede til at fremkalde en høj Grad af 
Tillid til deres Godhed 
Vistnok er det saa, at der ogsaa hertil- 
lands opbevares OQbservationsrækker, der gaar 
lige tilbage til Slutningen af forrige Aarhundrede. 
Men tiltrods for at disse uden Tvivl er udførte 
