harpixet, og jeg fandt da, at Virkningen var 
ganske ligedan, som om jeg ogsaa havde har- 
pixet denne anden Bue. Gnidning af Buens 
Haar over nævnte Del af Violinens Laag 
har altsaa Indflydelse paa selve Instru- 
mentet. Ved at gnide med et Stykke Uldtøi 
eller med den varme Haand over Laaget eller 
andre Dele af Violinens Corpus er ogsaa Virk- 
ningen den, at Violinens Tone bliver stærkere 
og klarere. 
Nogle Mænd, hvem jeg gjorde opmærksom 
paa denne Virkning af Gnidningen, antog, at 
den kom af, at Instrumentet derved var blevet 
opvarmet. Men deraf vilde da have fulgt, at 
man maatte opnaa endnu større Virkning ved 
at holde Violinen i Nærheden af den varme 
Kakkelovn. — Det skal vistnok ikke nægtes, at 
en saadan Qpvarmning ogsaa synes at gjøre lidt 
Virkning, men den er meget svagere end den, 
som opnaaes ved Gnidning. Efter min Forme- 
ning er Virkningen ikke saa meget en Følge af, 
at Instrumentet bliver opvarmet ved Gnidningen, 
som af, at Fernissen, der bestaar af Skjellak 
og Harpix (Mastix, Sandarak o. s. v.), bliver 
elektrisk. —Herom hlev jeg endmere over- 
bevist, efterat jeg havde ladet nogle kraftige 
Funker fra en Skive-Elektricermaskine springe 
over til Violinen; derved blev Tonen endnu 
mere krafti, smuk og klangfuld. — Virkningen 
saavel af Gnidningen som af de elektriske Fun- 
ker er imidlertid ikke af lang Varighed — kun 
fem til ti Minutter, da har formentlig den frem- 
kaldte elektriske Spænding tabt sig. 
Sagen selv — Forbindelsen mellem Violi- 
nens Klangfylde og den i Instrumentet frem- 
bragte elektriske Spænding — skal jeg ikke søge 
at forklare. Kun skal jeg nævne, at maaske 
Veden, saalænge den elektriske Tilstand varer, 
antager en større Elasticitet. Hvorledes det for- 
holder sig med de mange Instrumenter, som — 
uden af blive gnedne eller ved at bruge andre 
Kunster — dog frembringe smukke og kraftige 
Toner, har jeg tænkt mig saaledes: Ved at 
spilles paa kommer hele Violinen til at vibrere, 
og enkelte af dens Deles Vibrationer kan være 
forholdsvis meget betydelige. Herved bliver Par- 
tikler af Fernissens Bestanddele gnedne mod hin- 
anden eller mod Veden, hvorved den elektriske 
Tilstand bliver fremkaldt. Jo lettere dette kan 
gaa for sig, og jo stærkere den elektriske Spæn- 
ding derved bliver, desto kraftigere og klang- 
fuldere Toner vil Instrumentet give. Er den 
fremsatte Tanke rigtig, saa maatte man forment- 
lig ogsaa ved Fernissens Sammensætning kunne 
opnaa, at Instrumentet vandt i Klangfuldhed 
Jeg tænkte at henvende mig til en Musikinstru- 
mentfabrikant for at faa ham til at deltage 1 
Forsøg desangaaende. Forslag derom fremsatte 
jeg dog ikke, da jeg hørte, at han vistnok en- 
gang havde næret Formodning om at kunne 
opnaa større Klangfuldhed i Instrumentet ved 
Fernissens Sammensætning (man antager nemlig, 
at de Mestere, der 1 sin Tid forfærdigede de 
berømte Uremoneservioliner, kjendte en Hemme- 
lighed ved Fernissens Sammensætning); men at 
han — efter flere Forsøg og efterat have spo- 
leret nogle Instrumenter derved — igjen havde 
opgivet det og nu ikke troede paa nogen For- 
bedring 1 Fernissens Sammensætning. Jeg frem- 
satte derfor heller ikke for ham min Formening 
om, at det maaske nu kunde lykkes. Dog gjorde 
jeg ham opmærksom paa den Kjendsgjerning, at 
Violinen giver en stærkere Tone, efterat man 
har gnedet Laaget et Par Gange med Haanden, 
og det, erklærede han, at han aldrig før 
havde lagt Mærke til. 
I de sidste to Aar har jeg gjort nogle 
Forsøg med Fernissen, hvilke Forsøg 1 den 
sidste Tid synes at give lovende Resultater. 
Herom skal jeg dog ikke udtale mig videre ved 
denne Leilighed. Da imidlertid Sagen antages 
at være af adskillig baade theoretisk og praktisk 
Interesse, vilde det være ønskeligt, om ogsaa 
andre vilde anstille Undersøgelser og gjøre For- 
søg 1 den antydede Retning. 
Ringsaker den 2den Juli 1885. 
A. Jørgensen. 
Litteratur. 
Prof. Dr. F. C. Schibeler: Norges Væxt- 
rige. Et Bidrag til Nord-Europas Natur- og 
ulturhistorie. — Iste Bind. Udgivet som Uni- 
versitets- Program for ste Semester 1885. 
Med Illustrationer og 4 Karter. 
Det er nu 23 Aar siden den første Udgave af 
denne Bog fremkom med et forholdsvis beskedent 
Antal Ark, nemlig 25. I 1875 udkom en anden Ud- 
gave, over dobbelt saa stor (60 Ark), og nu foreligger 
første Bind af den tredie, der alene for sig udgjør 
50 Ark, og dette er enda blot omtrent en tredie Del 
af hele Værket. Som man ser, har Bogen skudt 
rask Vækst og vidner højt om Forfatterens storartede 
Arbejdsomhed og Interesse for dette i sit Slags ene- 
staaende Arbejde, der indeholder en forbausende rig- 
holdig Samling af Tagttagelser saaatsige baade i 
Haven og i Litteraturen; om dette sidste vidner nok- 
som de talrige Anmærkninger, der angiver Forf.s 
Kilder. De første 195 Sider optages af en mere 
almindelig Del, der bl. a. i korte Drag angiver Nor- 
ges Geografi, med talrige Billeder; Blomstringstiden 
for en hel Mængde Planter paa forskjellige Steder, 
ved Kristiania alene for over 3000 Arter; de vigtigste 
Trækfugles Ankomst; Tegninger af 20 forskjellige 
Bladformer; Betragtninger over Forandringer i Suk- 
kermængde, Aroma, Størrelse, Voksetid o. s. v. ved 
Planters Flytning fra Højland til Lavland, fra Syd 
til Nord og omvendt; en kort Udsigt over Norges 
Klima ved H. Mohn, og meget andet, hvorom maa 
