Afrejse, skulde der gjøres et nyt Forsøg; da 
lykkedes det endelig ved forcerede Midler at faa 
Kilden til at springe, men derom senere. 
Dannende en ligesidet Trekant med Geysir 
og Strokkr men nærmere ved Laugafell ligger 
Blesi, ubetinget den skjønneste Fremtoning blandt 
alle Fgnens mangeartede Kilder. Den bestaar 
af to store, ved Siden af hinanden liggende, 
runde, grotteagtige Beholdere, der lige til Jord- 
overfladen er fyldte med roligt flydende Vand, 
og som oventil er adskilte ved en smal Bro, 
men dybere nede staar 1 Forbindelse med hin- 
anden. —Vandets Temperatur ligger kun lidt 
lavere end Kogepunktet. Hvad der giver denne 
Kilde dens ejendommelige Skjønhed, er dels det 
krystalklare Vands herlige, dyb grønblaa Farve, 
dels de Tusinder af hvide Takker og Spidser af 
Kiselsinter, der i fantastiske Former beklæder 
Væggene i de grotteformigt hvælvede Beholdere. 
Staar man paa Randen af den tynde, skjøre 
Skorpe, der danner disse Hvælvingers Loft, og 
ser ned i det skjønne Dyb, tror man at have 
for sig et af Feeventyrenes fortryllede Steder; 
det er Islands ,blaa Grotte*, og den kan maa- 
ske i Skjønhed maale sig med Capris. Lignende 
Kilder findes forøvrigt i Nærheden, lidt længere 
mod Syd; men deres Skjønhed er ikke saa 
fuldendt udviklet. Blesi var i gamle Dage en 
Springkilde, og i det hele taget i gamle Dage 
var denne Fen anderledes rigt udstyret med 
naturlige Fontæner, end Tilfældet er 1 vore Tider; 
nu er kun Navnene og Stederne tilbage. Da 
fandtes der her en anden storartet Springkilde, 
pden brølende Geysir*, der nu er fuldstændig 
forsvunden; da sprang foruden de andre baade 
Lille Strokkr og Lille Geysir. 
Lille Strokkr er nu kun et med Stene og 
kogende Vand fyldt Hul. Lille Geysir er ogsaa 
forlængst standset som frivillig springende Kilde, 
og de fleste Besøgende faar neppe at vide, 
hvor den ligger. Det lykkedes mig dog at 
bevæge den til at gjøre et Par Kunststykker, 
hvorom jeg her skal fortælle. Den præsenterer 
sig meget beskedent; den bestaar af et rundt 
Hul af I Fods Tvermaal, og i en Alens Afstand 
derfra af en 12 Tommer lang og et Par Tom- 
mer bred Spalte; de store Lag af Kiselsinter, 
der ubreder sig omkring disse to Aabninger, 
taler tilstrækkelig tydeligt om en livlig Virk- 
somhed i tidligere Tider. Den Dag, vi gjorde 
de mislykkede Forsøg med Strokkr, blev ogsaa 
Lille Geysirs to Huller stoppede til med Græs- 
tørv, da Manden fra Haukadal fortalte, at denne 
Kilde derved undertiden kunde bringes til at 
springe. Den forholdt sig imidlertid efter Til- 
stopningen ligesaa rolig som dens store Kollega. 
Men Dagen efter, da jeg som sædvanlig for at 
fordrive Tiden vandrede omkring fra den ene 
Kilde til den anden, saa jeg, at det, der var 
stoppet i Lille Geysir, var bleven kastet op og 
129 
| 
- 
laa i Brudstykker rundt omkring. Kilden maatte 
altsaa have havt et Udbrud. Tillige bemærkede 
jeg, at Vandet i det store Hul var i en usæd- 
vanlig stærk Kogning. Jeg havde ingen Spade 
eller noget som helst andet Redskab til min 
Disposition, men med Fødder og Hænder lyk- 
kedes det mig at løsne saa megen Græstørv, at 
jeg kunde stoppe begge Aabningerne fuldstændig 
til. Vandet steg næsten øjeblikkeligt op over 
Græstørven, Kogningen blev heftigere og hefti- 
gere, fra begge Huller spruttede Dyndet i Vejret, 
tilsidst i alenhøje Fontæner. Endelig kom Glans- 
nummeret: ud fra det store Hul skjød sig op et 
20 Fod højt, larmende Springvand, rigtignok 
væsentlig bestaaende af mudret, grusblandet Vand. 
Det sprang omtrent et Minut, snart højere, snart 
lavere, hvorefter alt ophørte, og Vandet i Hullet 
sank til betydelig Dybde. Men atter kogte det 
sig op, og det samme hvæsende og spruttende 
Skuespil gjentoges; det sortebrune Spring gik 
op til samme Højde som før. Endnu en tredie 
Gang steg Kilden tilvejrs paa samme Maade. 
Men da var dens Kræfter eller dens Vandbe- 
holdning udtømt. Jeg havde med Nysgjerrig- 
hed, næsten Overraskelse betragtet dette pudsige, 
sælsomme Optrin; det var jo ogsaa den første 
virkelig extraordinære Fremtoning, jeg under 
mit Ophold her var bleven Vidne til. Jeg maatte 
prøve de samme Løjer en Gang endnu. Med 
stort Besvær samlede jeg saa megen Græstørv 
sammen, som der behøvedes for at fylde begge 
Hullerne; men denne Gang var Lille Geysir ikke 
saa rask paa det. Jeg maatte vente over en 
Time, inden der kom Liv1 Krabaten; da indtraf 
der en Eruption som før, men kun den ene. 
Det var tydeligt, at et tredie Forsøg ikke vilde 
have ført til noget Resultat. 
En morsom kogende Kilde ligger i den, 
sydlige Del af Gruppen. Den bestaar af to, 
1*/> Alen brede Huller, der ligger omtrent en 
Alen fra hinanden, men under Jordoverfladen 
staar i indbyrdes Forbindelse. Kun 1 det nord- 
ligste koger Vandet. Ffterhaanden bliver Kog- 
ningen heftigere; Vandet stiger 1 begge Huller; 
pludselig kommer det kogende Vand i en vold- 
som skvulpende Bevægelse; der udtømmes en 
Del gjennem det andet Hul og dettes Afløbs- 
rende, hvorefter Vandet paa en Gang i begge 
Huller synker 6 Tommer eller mere. Saa be- 
gynder Spillet forfra igjen, og saaledes gaar det 
uafbrudt; Perioden har kun en Længde af 
1t/>—2 Minuter. 
En vis Periodieitet er i det hele taget ejen- 
dommelig for alle Fønens kogende Kilder, om 
den end ikke fremtræder saa tydelig som ved 
den her omtalte. 
Dog hvem kan beskrive alle disse, snart 
forunderlige, snart komiske Kilder, hvorpaa det 
lille Omraade er saa rigt. Det ikke mindst 
interessante er, at saa godt som alle mulige 
