Vampyren. 
(Af Vogt og Specht: Pattedyrene). 
Langt mere udviklet [end hos klapnæsen], om 
eud fremdeles enkelt formet, er næseopsatsen hos de 
sydamerikanske bladnæsers eller vampyrers be- 
rygtede og talrige familie, hvoraf vi afbilder den 
største art, der favner indtil 72 cm., nemlig den 
egentlige fvampyr (Phyllostoma spectrum). 
Næsebladet ligner aldeles stødjernet paa en helle- 
139 
Denne kun i Sydamerika forekommende fa- 
milie udmærker sig ved den særegne udvikling 
af tandsystemet. For det meste findes der i 
hver halvdel af overkjæven kun en liden, men 
bred fortand, der har indskaaret, meiseldannet 
krone; men mange slægter besidder to saadanne, 
saa at tandsystemet i det hele faar to tænder 
mere. — Hjørnetænderne er meget store, især i 
underkjæven, krogede og meget spidse med skarpt 
skjærende rænder. Derpaa følger somoftest to 
enspidsede og tre flerspidsede kindtænder, hvoraf 
$ Vampyren (Phyllostoma spectrum). 
bard, har en bred halvmaaneformig basis, hvis 
spidser er rettede opad og i hvis centrum ved randen 
af konkaviteten de smaa næsehuller sidder; herfra 
strækker sig en midtkam op til spidsen af bladet, 
der udgaar fra hornene paa den halvmaaneformige 
figur. Kroppen er kort og tyk, ørerne temmelig 
store og skeformige med smaa haarede ørelaag. 
Den vide mund har tynde læber, besatte med 
fremspringende kjødvorter, der maaske spiller 
en rolle ved sugningen. Tungen er kort, kun 
lidet fremstrækkelig. 
Antallet af uægte 
Tandformelen hos 
den sidste er meget liden. 
kindtænder varierer ligeledes. 
slægten Phyllostoma er EE 
Hos mange arter, f. ex. hos den egentlige vam- 
pyr; mangler halen aldeles; hos andre er den 
kortere eller længere, hvorpaa man ved siden 
af forskjelligheder i tandbygningen har grundet 
de enkelte slægter. 
Af de mange modsigende beretninger om 
disse dyr, hvilke ovenikjøbet er blevne udsmyk- 
kede med mangfoldige fabler, synes der at frem- 
= 32 tænder. 
