(Oncorhynchus-Salmo-Kisutsch Wahlb.), ubetin- 
get Øens største og bedste Lakseart. Stor 
Lystighed voldte Fangsten af to til, og alle tre 
. vandrede ufortøvet i den surrende Gryde, og 
ydede et uforligneligt Maaltid, som mine Ven- 
ner krydrede med Hvalspæk. dJeg gjorde kun 
en Betingelse: intet Spæk 1 Gryden! 
Aftenen var mild og stille, saa Myggene 
plagede os adskilligt. Inde 1 Teltet blev jeg 
dem dog kvit paa den Maade, at jeg gjorde op 
en liden Ild af Gløder i det mderste Hjørne og 
paa disse. brændte rigeligen af Persisk Insekt- 
pulver, hvoraf jeg altid fører et Forraad med. 
Det var morsomt at se Myggene, hvor kjækt 
de kom flyvende ind Teltaabningen med et kri- 
gersk ,,Surrrr*, men ogsaa hvor hurtigt de gjorde 
Heltom og skyndte sig ud igjen, medens en og 
anden svimede af, før den kom saa langt. 
Skumringen faldt paa og alle gik til Hvile. 
Kun mit Dagværk var ikke endt: jeg havde 
endnu Fugle at flaa og min Journal at skrive. 
Jeg tændte Stormlygten og satte mig til Ar- 
bejde udenfor Teltdøren. Myggene og Mørket 
— for Lanternen osede — gjorde mig ikke 
Arbejdet let i den ensomme Nat, og en kjølig 
Vind, som nu begyndte at komme ind fra Havet 
drev mig endelig til Hvile under Bjørnefellen. 
Kl. 8 pm. Barometret 2 mm. højere; Temp. 
+ 129 UC; OQverskyet; Stille. 
23de August. 7* am. Barometer uforan- 
dret; Temp. + 10.19 C.; Overskyet; Vind SV, 
frisk. 
Vor Rute igaar gav ikke faa Rettelser til 
Kartet, paa hvilket hverken Peresjejek eller de 
tre Bugter østlig for samme findes angivne. Den 
store Indsjø, som findes afmærket længere syd- 
paa med Udløb paa et fremspringende Parti, er 
ligeledes fejlagtigt afsat og er intet andet end 
det store Vand her i Dalen. Opholdet her har 
nu yderligere sat mig istand til at identificere 
et andet Punkt hos Steller, nemlig hans ,Ju- 
shini Pad* (Jushins Dal efter Ekspeditionens 
Styrmand Jushin, som opdagede den), om hvil- 
ken han bemærker, at den er 7 hollandske Mil 
fra den sydøstre Spids (Kap Manati) ,in einer 
grossen Einbucht, die in der See von weitem 
sehr eigen durch die an der westlichen Ecke 
befindlichen Steinpfeiler bemerkt werden kann*. 
Dette er desuden den eneste Plads nær Syd- 
enden, hvorpaa hans Udsagn kan passe, at man 
gjennem en kort Kanal kan gaa op 1 Indsjøen 
med smaa KFartøjer og ligge der som i en 
Havn. 
Vi drog tidlig ud til Hvalen, og da Vin- 
den var temmelig frisk, havde vi en lystig Sej- 
lads. Medens Folkene sikrede sig Halesenerne 
og store Stykker af Spækket, alt imellem tyg- 
gende raat Spæk, maalte jeg det stinkende Mon- 
strum. Dette var et hverken let eller behageligt 
156 
Arbejde. At spadsere tilsmurt og fedtet omkring 
paa den slejpe, halvt opløste Krop, i en ube- 
skrivelig Stank, med Notisbog i den ene og 
Blyant og Maalebaand i den anden Haand, mens 
Vind og Sjøsprøjt staar ind paa en og man for- 
søger at gjøre sig forstaaelig for sine spæktyg- 
gende Assistenter i et klassisk anglo-aleuto-rus- 
sisk Jargon, hører ikke til Livets Behagelig- 
heder. Men hvad der for Naturforskeren er det 
værste, er at han ikke efter Lyst kan haandtere, 
løfte og vende en saadan Kolos, og sluttelig tage 
den med sig hjem. Der maa jeg til min For- 
trydelse lade den ligge og lade mig nøje med 
nogle faa Barder og endel Maal, netop saameget 
at jeg kan bestemme Arten som Balaenoptera 
velifera.  Forgjæves ledte jeg efter en Prnella, 
Cyamus eller anden Parasit; antageligvis har 
Rævene og Fuglene allerede plukket dem af. 
Rigt beladede vendte vi ved Middagstider 
tilbage til Lejren, men nu var Vinden øget saa 
meget, at vi blot kunde gaa med revet Sejl. 
Da Bugten netop er aaben lige mod SV, vil 
vi snart have stor Sjø ind, saa det vil være 
umuligt at komme ud. dJeg begyndte derfor 
allerede med Resignation at tænke paa Mulig- 
heden af at forblive her endnu en Dag. TI den 
Anledning lod jeg Teltet flytte til et mere be- 
skyttet Sted bag den første Sanddyne. 
Eftermiddagen indbragte to (Han-) Eksem- 
plarer af den herværende Rype i Sommerdragt. 
Da deres Farve var brun, mistog jeg dem 
for Liryper, idet jeg dengang ikke kjendte no- 
gen anden Form af Fjeldrypen end vor graa 
skandinaviske Art. Fejltagelsen blev mig klar, 
da jeg senere fik dem i Vinterdragt, men da 
var det forsent at faa rettet paa Fejlen, saa de 
Bemærkninger angaaende Fjærskiftningen, som 
jeg her paa Stedet nedskrev i min oftere citerede 
sContributions* etc., figurerer under  OQver- 
skriften Lagopus albus, medens det senere viste 
sig at være en ny Art, som jeg har kaldt ZLa- 
gopus ridgevayi, og hvoraf en koloreret Planche 
(Pl. V) findes i andet Hefte af Madarasz's , Zeit- 
schrift f. gesammte Ornith*. —Observationerne 
derimod har deres Gyldighed ligefuldt og her er 
Resultatet, som det findes Ord for Ord 1 Dag- 
bogen: ,Det synes efter disse og de tidligere 
Eksemplarer ikke at være for meget sagt, naar 
jeg paastaar, at de herværende Ryper, ialfald 
Hannerne, er i en stedsevarende Fældning eller 
rettere  Fjærskiftning hele Tiden fra det Øje- 
blik, de om Vaaren begynder at miste de hvide 
Fjær af Vinterdragten og til de om Høsten igjen 
har antaget sin nye hvide Klædning*. 
De samme Ryper ydede, efterat Skindet 
omhyggeligt var flaaet af dem, en delikat Mid- 
dag, og tjente saaledes et dobbelt Formaal. Re- 
sten af Aftenen medgik til Præparation og Skriv- 
ning. Vinden og Sjøen voksede og blev mere 
vestlig, gode Udsigter for en Liggedag! 
