nøjelse eller Nytte, fandt hos ham kun døve 
Øren, hvad der ikke er saa underligt endda, 
naar vi betænker, hvor mange Mennesker, som 
skulde og burde vide bedre, tror sig som Skab- 
ningens Midtpunkt, for hvis Skyld baade Jord, 
Sol, Maane og Stjerner, ja alt baade levende 
og livløst er bleven sat i Tilværelsen! Jeg blev 
derfor nødt til at tilstaa min Uvidenhed, om 
hvad Nytte Myggene egentlig kunde gjøre Men- 
neskene i disse Egne, men for ikke at blive 
Skyld i, at han skulde begynde at tvile paa sin 
Skabers Algodhed, forklarede jeg ham da, at 
de Lærde havde fundet ud, at Myggene, ialfald 
i Tropelandene, var til stor Velsignelse for den 
lidende Menneskehed. For at gjøre ham dette 
forstaaeligt maatte jeg fortælle ham om, hvor- 
ledes dei de stillestaaende Sumpe forraadnende 
Planterester under den glødende Sol udsender 
sine giftige Dampe, hvorledes hele Lande gjøres 
usunde af den forfærdelige Malaria. — Først da 
kunde jeg gjøre ham begribelig den Velsignelse, 
Millioner af Myglarver udbreder ved 1 tre til 
fire Uger af sit Liv at leve 1 disse stagnerende 
Sumpe, ædende af de raadnende Plantedele. 
Han var tilfredsstillet da jeg meddelte ham, at 
fremragende Videnskabsmænd har beregnet, at 
femogtyve til firti Procent, som ellers vilde været 
paa Sumpfeberens Dødsliste, skylder sit luv til 
de saa forhadte Blodsugere. Da jeg under Fort- 
sættelsen af denne Forelæsning videre fortalte, 
at det kun er Hunnerne, som har disse blod- 
sugende Redskaber og Vaner, medens Hannerne 
tilbringer et uskyldigt Liv og ikke gjør noget 
Levende Fortræd, knyttede han dertil en Del 
opbyggelige Betragtninger til Fordel for sit eget 
Kjøn, uden at jeg dog skal gjengive dem her, 
da jeg ikke ønsker at spolere vor Ven Radaeff”s 
Yndest hos ,Naturens* Læserinder. 
8” pm. Barometret uforandret. 
En Tredjedel af Himlen dækket 
skyer, der bevæger sig langsomt mod SO. Stille. 
25de August. 6” am. Barom. 1.5 mm. 
højere. + 13.60 OC. Halvt overskyet med Cir- 
rus og Cirro-eumulusskyer. Let Vind fra NV. 
Taalelig smul Sjø. 
Alligevel var Brændingen tordnende, og vi 
havde adskillig Vanskelighed ved at klare dens 
skummende Linjer, da vi Kl. 7 om Morgenen 
skjøv vor trofaste Baad ud fra den sandige 
Strand. 
Lissonkovaja Buchta er en af de dybeste 
eller maaske den dybest indskaarne Bugt paa 
denne Side af Øen. Den skjæer sig ind mod 
NO mellem stejle Fjelde, blandt hvilke de før 
omtalte Orgelklipper paa Nordsiden. Bunden 
dannes af en flad, svagt rundet sandig Strand, 
bag hvilken i kort Afstand hæver sig flere Ræk- 
ker lave, med yppig Plantevækst bedækkede 
Sanddyner. Dalen, som inderst inde deler sig 
i to Arme, hvoraf den nordlige fører til Ko- 
+ 12.20 OC. 
af Cumulus- 
168 
mandor, Stedet hvor Bering strandede og døde 
og hans Mænd overvintrede. den sydlige til 
Tolstoj Mys, har Bugtens Bredde og er tem- 
melig lav, 1 Baggrunden lukket af en Krands 
afrundede Fjelde, omtrent 1000 til 1500 Fod 
høje, medens Pashøjderne til Dalførerue paa den 
anden Side kan dreje sig om 800 til 900 Fod. 
Nede 1 Dalen bag Sanddynerne ligger tre større 
Vand, hvoraf det ene ialfald havde en efter 
Forholdene ganske respektabel Størrelse. 
Ret paafaldende i Modsætning til hvad der 
er Tilfældet paa den nordlige Halvdel af Øen, 
var disse Vande og de rolige Smaaelve næsten 
ganske blottede for Fugleliv, og uagtet midt i 
Sæsonen, da alle Slags Ferskvandsænder vrim- 
lede omkring Gavan, traf vi her ikke en eneste. 
Da vi kom ud af Bugten, fandt vi Vinden 
sydvestlig, saa vi maatte nøje os med at ro, 
men det var ikke nogen behagelig Tur for mig. 
Jeg havde taget nogle Sække med Salt med 
for at benytte som Præservativ, men Folkenes 
Bønner om at faa overladt af det til at salte 
ned endel Spæk for Slægtninge og Venner i 
Gavan, som ikke havde kunnet deltage 1 de 
lækre Maaltider, havde myget mit haarde Hjerte 
til at give efter, og da vi intet passende Kjørrel 
havde, blev det simpelthen saltet ned i Bunden 
af Baaden. Selv en Næse, saa sløv som min, 
led endeløse Kvaler, og uagtet begavet med 
en Patentventrikel havde jeg at beklage den ufri- 
villige Opgivelse af den allerede indtagne Frokost. 
K1. halv ti landede vi i Bobrovaja Buchta 
(Sjøotterbugten) under store Besværligheder og 
under Fare for at faa Baaden fyldt, da Sjøen brød 
voldsomt mod den aabne Strand. Vi kastede 
Anker et godt Stykke udpaa, og en af Aleuterne 
iført sin vandtætte Skindklædning bragte med 
Møje en Line iland. TI Mellemrummet mellem 
Sjøerne halede han Baaden til sig, mens Man- 
den ved Ankgertouget firede, saa en af os kunde 
springe iland, hvorpaa Manden forud igjen skynd- 
somst halede i Ankertouget og bragte os over den 
følgende Bølge, før den grundbrød. Paa den 
Maade kom fire af os iland, hvorefter vi be- 
gyndte vor Søgen efter Sjøkolevninger, medens 
de andre blev i Baaden. Grunden til at jeg 
resikerede en Landgang paa dette Sted var den, 
at en af de ældre Mænd i Landsbyen havde for- 
talt mig, at han engang for omtrent tyve Aar 
siden havde seet et Sjøkoskelet paa Bunden af 
Bobrovajaelven. Men al Søgen var forgjæves. 
Elven har siden den Tid, efter alle Mærker at 
dømme, vekslet Leje flere Gange. Desuden er 
den, uagtet endnu temmelig dyb, dog adskillig 
opsandet. 
afbrukket Ribben i yderiig slet Forfatning, og 
i mine Bestræbelser for at faa fat paa det, tog 
jeg mine ,Tarbassi* (Sælskinsmokkasiner) —fuld 
af Vand, saa jeg maatte vandre barfodet tilbage 
til Baaden. 
Det eneste, jeg opdagede, var et 
