Men jo flere Rifler, desto værre — havde jeg 
vær sagt. Det er allerede i og for sig vanske- 
ligt at skyde Sæl frå Baad 1 saapas Sjøgang, 
som vi havde. Sælen løfter kun Hovedet et 
Øjeblik over Vandet og forsvmder med en Kol- 
bøtte og et Skvulp, om den ser sig bemærket, 
eller lader sig ganske sagte glide baglænds un- 
der Vandet, hvis den har den Idé, at kun den 
har seet os og ikke vi den. Men i den svære 
Sjø gaar baad> Sælhovedet og Baaden op og 
ned, saa det er et helt Kunststykke at faa Sigte, 
Korn og Hoved i en Linje og at fyre i dette 
Moment, som er adskillig kortere end et Sekund. 
Og træffes i Hovedet maa den, for hvis det 
er saapas Liv tilbage, at den kan dukke, saa 
er den tabt for stedse. dJa selv om den er 
truffet saa den vender Bugen ivejret stendød, 
maa den hales ind øjeblikkelig, da den vil synke 
inden nogle faa Minuter. Saadanne er Vanske- 
Havotteren 
lighederne, og Situationen bedres ikke derved, 
at man er ivrigere efter at fyre end ellers, fordi 
seks andre Rifler peger i samme Retning, fær- 
dige til at tage første Skud. 
En bidende Vind lovede en mindre beha- 
gelig Fftermiddag, men vi opslog vort Telt un- 
der en stejl Klippevæg, og snart var vi optaget 
af vore kulinariske Studier. Medens vi nød 
vort frugale Maaltid, kom en underlig Fyr svøm- 
mende forbi. Sandelig, det var en ,Bobr*, en 
Havotter (Latax lutris) svømmende paa Ryggen, 
som dens Maner er. Den var langt ude, men 
jeg havde dog god Anledning til at observere 
den gjennem min Kikkert. Da den skulde for- 
svinde om Hjørnet af den fjerneste Klippe, 
sendtes en Kugle efter den, men desværre for- 
gjæves. Dette kostbare Pelsdyr var engang talrigt 
paa denne Ø. Før Menneskefødder betraadte 
dens Strande, levede Tusinder uforstyrrede her. 
172 
De havde kun faa Fiender 1 Havet, rimeligvis 
kun den graadige Vagnhund eller Staurhynning 
(Orca), hvoraf en Art forekommer i disse Far- 
vande, og neppe nogen paa Landjorden. Som 
en Følge heraf var de saa frygtløse, at da 
Steller overvintrede her, slog det skibbrudne 
Mandskab ikke mindre end 900 Stykker ihjel 
med Stokke. Men den intelligente Havotter 
var ikke sen med at lære Forsigtighed, og Jag- 
ten blev snart alt andet end let. I den føl- 
gende Tid dreves en vild Forfølgelse af talrige 
Fangstjægere, som udsendtes af rivaliserende 
Handelskompanier. I Staraja Gavan var en 
hel liden Koloni. og Vagt- og Vaanings- (Torv-) 
huse byggedes rundt omkring paa Øen. Den- 
gang var her Liv! Russerne er lidenskabelige 
Spillere og Drikkere, for ikke at sige Dran- 
kere, og Tusinder af Rublers Værd baade af 
fangede og ufangede Havottere bortspilledes 
(Latax lutris). 
paa en eneste Dag. Beringsøens Kyster ydede 
intet Tilflugtssted for de forfulgte Dyr. Her 
er ingen udliggende Skjær og Smaaholmer, langt 
fra Land og vanskelige at naa. Stranden selv 
er let tilgjængelig næsten overalt. Intet Under 
altsaa om deres Antal stadigt minskede, saa at 
de tilslut blev aldeles udryddede eller fordrevne 
fra denne Ø. For Havotteren er ikke længer 
nogen regelmæssig Beboer af Beringsøen. Kun 
en og anden tager sig en kort Trip over fra 
Mednij, saaledes som hin ovennævnte, og stun- 
dom kastes ved Vintertid en og anden død op 
paa den Side, som vender mod denne Ø, hvor de - 
endnu forekommer ret talrigt. 
Zoologisk talt tilhører Hovotteren, eller 
rettere, udgjør Havotteren Underfamiljen Lata- 
ginae under Maarfamiljen (Mustelidae). Den er 
nærmest beslægtet med Landotteren (Lutra). 
Deres Fælleskarakter er, at Hjernekassen er op- 
