Regnbuefarvede eller iriserende Skyer. Alle- 
rede tidligere har nærværende Meddeler skrevet 
en Artikel herom 1 ,Naturen* (1882 Side 15). 
Fænomenet viste sig igjen meget smukt 1 Kri- 
stiania sidstleden 19de November omkring KI. 
4 Bftermiddag. I Sydvest var Himmelen nede 
ved Horizonten orangerød, derover fint rødlig- 
saa blaalig-violet, endelig blaa. Den violette Del 
af Himmelen var temmelig uren og graalig:; i 
den saaes en Sky af lignende Form, som den 
tidligere 1 ,,Naturen* afbildede; den var 1 Midten 
grønlig og violetagtig og havde en rød Brem 
med gulagtig Yderkant. Skyen var ikke alene 
farvet, men tillige skinnende, lysglmsende; der- 
for var jeg i Begyndelsen tvivlsom, om jeg havde 
for mig en Sky eller en Aabning i det graalige 
Duustslør, som var over den violette Del 
Himmelen. At det imidlertid virkelig var en 
Sky, som tegnede sig mod den matte Baggrund, 
kunde man forstaa ved at sammenligne den med 
nogle utvivlsomme lidt højere staaende Skyer, 
der ogsaa var farvede, om end mattere. De 
var gulagtige 1 de midtre Dele, rødagtige i 
Randen; endnu lidt over dem saaes en liden 
almindelig rødlig Sky. Jeg iagttog de iriserende 
Skyer omtrent Kl. 4. I Løbet af et Kvarter 
vekslede Farvernes Intensitet temmelig fort, snart 
var Farverne stærkere, snart svagere. Kl. 44/, 
var Skyerne røde som almindelige Aftenskyer. 
Vejret var den Dag som de nærmest foregaaende 
og efterfølgende et jevnt Frostvejr uden synder- 
lig lav Temperatur. Man havde altsaa i ethvert 
Tilfælde intet betydeligt Omslag 1 Vejret, som 
ved de to andre i dette Tidsskrift omtalte lej- 
ligheder. En Bekjendt af mig har meddelt, at 
han ddie Juledag 1881 var paa Rejse gjennem 
Østerdalen, og at han da ogsaa der bemærkede 
iriserende Skyer og specielt observerede en 
Pulsation, som den før 1 ,N.* beskrevne. 
Aarsagen til liysfænomenet hos de regn- 
buefarvede Skyer kjender man endnu ikke rig- 
tig. Det frembringes ved Lysets Brydning i 
de Partikler, der sammensætter Skyen, og 
ikke noget Retlektionsfenomen som Regnbuen. 
Denne viser sig som bekjendt til den modsatte 
Kant af Solen, medens de iriserende Skyer sees 
1 Nærheden af den. Man maa antage, at luys- 
brydningen sker i smaa Iskrystaller, der i en 
Grunden til, 
kan være 
er 
bestemt Stilling svæver i Luften. 
at Krystallerne indtager en saadan, 
den i ,Naturen* 
er pladeformede, men Åarsagen kan ogsaa være 
den, at de er polarelektriske, hvad mange kry- 
stallimske Legemer bliver ved Temperaturforan- 
diinger. En Støtte herfor kunde være, at Fæ- 
nomenet fornemlig synes at indtræffe ved Omslag 
1 Vejret. Noget saadant iagttoges rigtignok som 
sagt ikke sidstleden 19de November; men der 
kan jo alligevel have fundet en Temperatur- 
omveksling Sted i de højere Luftlag, hvor de 
af 
1879 Side 44 angivne, at de 
beskrevne Skyer svævede. Som man vil se af 
følgende fra Trondhjem modtagne Meddelelse er 
der observeret irviserende Skyer 23de November 
ved hurtigt opklarende Vejr; de to andre tid- 
ligere anførte lagttagelser gjordes, som man vil 
erindre, paa Dage, da Vinterkulden temmelig 
pludselig afløstes af usædvanlig mildt Vejr. 
R. 
Mandag den 23de November sidstleden om 
Morgenen omkring 8-Tiden havde man i Trond- 
hjem og Omegn et ikke ret storartet men des- 
uagtet meget virkningsfuldt, smukt Naturskue. 
Uagtet naturlige >: atmosfæriske Lysbrydnings- 
fænomener, hvortil dette ogsaa faar henregnes, 
ikke er saa sjeldne, har Nedskriveren af disse 
Linjer, og vistnok de fleste, der iagttog Skuet 
med ham, ikke seet noget af lignende Art. 
Efter 1 de nærmest foregaaende Dage at have 
havt uroligt Vejr med et temmelig tungt Sky- 
dække, begyndte dette om Aftenen den 22de at 
splittes. Det opklarende Vejr fortsatte om Natten, 
saa at om Morgenen derefter en større Del af 
Himmelen var skyfri. Kun langs Horizonten i 
Øst laa en større Skybanke, medens 1 Vest nogle 
Skyer var i langsom Opdrift. Qvenover hin Sky- 
banke og kun lidt i Syd for Østpunktet laa nu 
Gjenstanden for de manges Opmærksomhed: en 
enslig liden Sky, der skinnede med alle Regn- 
buens. Farver, og det i udpræget Grad. Hertil 
kom den Mærkelighed, at, medens disse Farver 
jo i Almindelighed plejer at ligge i en bestemt 
Orden ved Siden af hinanden, saa forekom de 
her 1 den vildeste Uorden om hverandre. De 
laa i ,Gaarer* eller uregelmæssigt snoede Gange, 
og navnlig var det Røde og Grønne fremtræ- 
dende paa den graæahvide Bundfarve. Denne en- 
kelte Sky, der ikke var større, end at den fuld- 
stændig dækkedes af Bredden af tre Fingre paa 
udstrakt Arm, lignede skuffende et nogenlunde 
rundt Stykke Skildpadde, kun at Bundfarven, 
som sagt, var graahvid i Stedet for mørkegraa. 
En 3—4 andre andre lignende Skyer saaes og- 
saa, om man havde fri Udsigt over Sydøsthim- 
melen. Nedskriveren iagttog imidlertid kun en 
af disse, og denne var paa langt nær ikke saa 
smuk som den foran beskrevne. —lagttagelsen 
foregik i Tiden 8* 10”—25”. Omkring 9” 
skjultes det smukke Skue af det fra Vest frem- 
rykkede Skylag. I Forbindelse hermed bemær- 
kes det, at Solen stod op 8” 50”, og at Tem- 
peraturen Kl. 8” var +10 C. 
Ha.-H. 
Drift paa en my Guldforekomst. Hr. Johu 
Daw jun,, Bestyrer af Oscargruben paa Bøm- 
meløen, har tilskrevet Undertegnede, at han har 
kjøbt omtrent 50 Anvisninger i Ølve af et Grube- 
selskab i Haugesund, og at han har dannet et 
Selskab i England for at drive dem. Disse 
Guldforekomster ligger ikke paa Bømmeløen, 
