193 
men ved Husavaagen paa Fastlandet straks i 
Nord för Indløbet til Hardangerfjorden. Man 
har her en grønlig Skifer med Nyrer af Kvarts, 
som fører Titanjern. Guld forekommer ikke 
alene i Kvartsen, men ogsaa, efter hvad der er 
mig berettet, i Skiferen. Det er ogsaa eftervist 
i løst Grus ovenpaa Fjeldet. Interessant ved 
denne Guldforekomst er, at den ligger temmelig 
langt udenfor de hidtil bekjendte. Det er ikke 
sagt, at Bømmeløfeltet er det rigeste. Det er 
i ethvert Tilfælde, som det nu sees, ikke det 
eneste. Hans Reusch. 
For Norges Fauna nyt Dyr. TI Sommer 
indkom her til Bergens Museum en Languste, 
Palinmurus vulgaris, fra Manger. Den var ta- 
gen 1 en Hummertine. - Saavidt vides, er det 
første Gang, den er funden her i Landet og saa 
langt mod Nord. Dyrets Hjem er, som bekjendt, 
Middelhavet, Adriaterhavet, desuden findes den 
langs Frankriges Atlanterhavskyst, ialfald om- 
kring den franske Bugt. Om den forøvrigt er 
truffet længere mod Nord, langs Englands og 
Hollands Kyster, vides ikke. Det ved Manger 
fundne Eksemplar, en Han, adskilte sig ikke fra 
Midåelhavsformen. 
Bergen, Oktober 1885. 
James Å. Grieg. 
Konservator. 
Næbdyrenes Æg. I Slutnigen af forrige 
Aar gjordes der i Australien en zoologisk Op- 
dagelse af den allerstørste videnskabelige Be- 
tydning, nemlig Caldwell's og senere Haa- 
ke's Opdagelse, at de lavest organiserede Patte- 
dyr (Kloakdyrene), der repræsenteres af de 
1 Australien levende to Typer, Næbdyr og 
Myrepindsvin, fødte sine Unger 1 et perga- 
mentagtigt Skal, saa at de maatte ansees for 
-æglæggende* (ovipare) og ikke som hidtil an- 
seet, ,viviparef eller ,levende fødende* i Lig- 
hed med de højere staaende Pattedyr. Hr. Kon- 
servator G. Å. Guldberg har nu nylig bragt 
et interessant Bidrag*) til Kundskaben om disse 
Dyreformers Æg 1 deres tidligste Stadier, 
hvoraf  fremgaar, at Æggene i Æggestokken 
adskiller sig i sin Udvikling fra alle hidtil 
kjendte Pattedyrs Æg, medens de nærmer sig 
et Forhold, som man gjenfinder hos Fugle og 
Krybdyr. Det viser sig saaledes, at Kloak- 
dyrene har af alle Pattedyr de største Æg (i 
fuldmoden Tilstand: omtr. 3 Millimeter i Dia- 
meter), naar de udskilles af Æggestokken, og 
at Ernæringsblommen danner her, ligesom hos 
Krybdyr og Fugle, den største Del af det hele 
Ægindhold. Man tør af dette drage den Slut- 
*) G. A. Guldberg: Beitrag zur Kenntniss der 
Eierstockeier bei FEehidna. (Sep. Abd. aus den 
Sitzungsb. der Jenaisch. Gesellsch. fir Medicin 
u. Naturw. 1885). 
ning, at der her findes en udpræget inæqval 
Ægdeling. Det Material, som har staaet For- 
fatteren til Disposition, blev tilsendt den zo00to- 
miske Samling af Hr. Lumholtz fra hans 
Rejser 1 Australien. 
Skorpion fra Silwrperioden. Paa Øen Got- 
land i Sverige blev der ifjor fundet en meget 
interessant Forstening, nemlig en Skorpion 1 den 
Den er særdeles vel vedligeholdt, 
og man ser den brune eller gul- 
brune Chitinhud, som er meget tynd og er fol- 
det af Trykket; Halen bestaar af seks Ringe, 
hvoraf den sidste ender i en Spids, der danner 
den giftige Braad. Overfladen ligner fuldstæn- 
dig den mnulevende Skorpions, og et Aande- 
hul, som sees tilhøjre, beviser tydelig, at Dyret 
har aandet i Luften — ligesom dets hele Or- 
ganisation viser, at det har levet paa det faste 
Land. Denne Skorpion har faaet Navnet Pa- 
laeophoneus Nuncius. I Silurformationen, der 
er den ældste af Gamlelivets Formationer, havde 
man hidtil af Dyr blot fundet Levninger af 
Fiske og hvirvelløse Dyr, der levede i Vandet. 
Ovenvævnte Skorpion maa derfor regnes for 
det ældste Landdyr. Opdagelsen blev gjort 
af Prof. Lindstrøm Sommeren 1884; det gik 
nu, som det saa ofte gaar ved saadanhe lejlig- 
heder, nemlig at større QOpdagelse gjøres 
omtrent paa samme Tid af flere.  Efterat Lind- 
strøm havde offentliggjort sit, kom der en Med- 
delelse fra Dr. Hunter om, at han allerede i 
Juni 1883 havde fundet en fossil Skorpion i 
den øvre Silur i Skotland. 
øvre Silur. 
med lethed 
en 
Udvikling af forskjellige Kjøn hos Plan- 
terne. H. Hoffmann har offentliggjort nogle 
Forsøg over den Indflydelse, den mere og min- 
dre tætte Saaning har paa Udviklingen af de 
forskjellige Kjøn hos en Del enkjønnede Planter. 
For Hamp (Cannabis) finder han ingen Indfly- 
delse, om han saaede den mere eller mindre tæt, 
men ved Bingelurt (Merewrtalis) og endnu mere 
ved Pragtstjerne (Lychmis) var en Indflydelse af 
tættere Saaning utvivlsom. "Tydeligst viste den 
sig imidlertid ved Syre (Rumex aeetocella) og 
ved Spinat (Spinacia); her blev Antallet af 
Hanplanter forøget omtrent det dobbelte ved 
tættere Saaning. Hoffmann slutter af de sidst 
nævnte Tilfælde, at Frøets Embryo er kjønsløst, 
og at Kjønnet først udvikler sig under Spiringen. 
Grunden til det større Antal Hanplanter ved 
tæt Saaning, tror han at finde i en mangelfuld 
Ernæring, hvilket han i det hele taget tror er en 
af Hovedaarsagerne til Fremkomsten af det mand- 
lige Kjøn. Denne Anskuelse er forresten alle- 
rede fremsat af mange andre Forskere, blandt andet 
ogsaa paa Dyrerigets QOmraade, der citeres af 
Hoffmann til Støtte for hans Anskuelse, men 
den kan dog ingenlunde ansees for bevist. 
