Et af to maatte altsaa blive Tilfældet, enten 
maatte de dø eller ogsaa maatte de vandre | 
ud. Paa Flugten fra den vinterlige Nærings- 
mangel vilde rimeligvis de færreste slumpe 
til at træffe den rigtige Retning; de fleste | 
maaske vilde omkomme under Forsøget paa | 
at finde Vej til blidere Egne, idet de styrede 
lige ind i Vinterens Hjerte. Men en Del 
vilde dog undkomme, idet de tilfældigvis satte 
Kurs mod Syd. Næste Aars Foraar vil finde 
dem atter paa Fart nordover samme Vej, 
som de havde taget tidligere; thi Fuglene 
har en udpræget, ypperlig Stedsans og god 
Hukommelse. Atter vil Vinteren og Nærings- 
nøden tvinge dem til at vælge mellem Død 
eller Udvandring, atter vil en Del gaa til 
Grunde ved at tage fejl Vej, men ogsaa 
atter vil en anden Del lykkellg naa Bredder, 
hvor de kan friste Livet om Vinteren. Slægt 
efter Slægt vil det gjentage sig, at de, der 
vælger den forkjerte Vej, gaar til Grunde, 
medens de, der følger den rette, bliver i 
Live. Intet er nu sikrere, end at aandelige 
Egenskaber nedarves gjennem Slægterne lige 
saa godt som de legemlige. Derved at kun 
de sydoverdragende Individer bliver i Live, 
vil der hos Arten danne sig en Vane, der 
nedarves.  Saaledes gaar det da til, at 
Fuglen kommer til Verden forsynet med en 
medfødt Slægtsvane, om man saa vil et In- 
stinkt, der imidlertid ikke hverken er blindt, 
absolut eller ufejlbart. Hermed er dog ikke 
det hele Fænomen forklaret; thi der kan 
endnu spørges, hvorfor blev ikke Arten i 
sit oprindelige Hjem, hvorved disse Rejser 
frem og tilbage kunde været undgaaet? Sam- 
tidigt med at Klimaet langs Artens nordre 
Grændse blev mildere, blev det naturligvis 
ogsaa hedere langs dens Grændselinje mod 
Syd, hvor et tropisk Klima afløste det tem- 
pererede i samme Udstrækning, som dette i 
Nord afløste det kolde. Men ligesom Vin- 
teren i Norden ødelægger Insektlivet og 
driver de Insektædende Fugle paa Flugt, 
saaledes indskrænker ogsaa den tropiske 
Sommers Hede Næringstilgangen for Insekt- 
æderne, idet den borttørker Vegetationen, 
Betingelsen for Insekternes Tilværelse. Det 
samme Valg som ovenfor vil ogsaa her blive 
stillet Fuglene, enten at omkomme, eller at 
flytte, dog i omvendt Retning men med samme 
Resultat: der vil dannes en Stamme, hvem 
det lidt efter lidt bliver en nedarvet Vane 
mod Sommeren at drage nordover. Vi ser 
saaledes, at det er den regelmæssig til- 
bagevendende Næringsmangel i Nord 
og Syd, som i Forbindelse med Va- 
nens Arvelighed er Aarsagen til Van- 
drefænomenet. Saaledes som her skildret, 
Fig. 1. 
GS 
N 2) 
Fremstilling af de littorale (undtagen fluvio-l.) Trækfugles 
Hovedveje i Europa. 
har vel ogsaa Udviklingen været i sine Grund- 
træk. De forskjellige Arters forskjellige Le- 
vemaader og Ernæringsvilkaar har naturligvis 
i de enkelte Tilfælde modificeret disse Træk. 
Disse vinder desuden i Sandsynlighed der- 
ved, at de er istand til ogsaa at give os et 
tilfredsstillende Svar paa Spørgsmaalet, om 
hvorledes det er Fuglene muligt at finde Vej 
over de store Strækninger baade af Land og 
Hav, de to Gange aarlig passerer. Tager vi 
