Om Salicylsyren. 
Af Ludv, Schulerud. 
Der er vel ikke mange af de af Kemi- 
kerne i den senere Tidi Praxis indførte Stoffer, 
der har tildraget sig en saa almindelig Opmærk- 
somhed og været Gjenstand for saa megen 
Drøftelse fra de forskjelligste Hold, som Sali- 
eylsyren. En kort Fremstilling af dens Historie 
og væsentligste Fgenskaber saavelsom af den 
Anvendelse, den har faaet, turde derfor ikke 
være uden Interesse. 
Salicylsyren blev opdaget i 1839 af Piria 
der fremstillede den af en i Pilebark forekom- 
mende Substants, hvoraf den fik sit 
Navn. 4 Aar senere paaviste Cahours den i 
Vintergrønolien, den ætheriske Olie af en i 
Gaultheria procum- 
Salicin, 
Amerika voxende Plante, 
bens. Dens almindelige kemiske Egenskaber 
blev nu nærmere bestemte, ligesom det heller 
ikke varede ret længe, inden Kemikerne lærte 
at fremstille den kunstig; men disse Methoder 
kunde ikke benyttes til nogen Fremstilling i 
det Store, hvortil der heller ikke var nogen 
Trang, da man endnu ikke kjendte dens mær- 
kelige antiseptiske Virkning, det er dens Evne 
til at forhindre Forraadnelse, den eneste Egen- 
skab hos Salicylsyren, der betinger dens prak- 
tiske Anvendelse. 
Salicylsyren beholdt saaledes en rent the- 
oretisk Interesse indtil Aaret 1874. Da op- 
dagede Kolbe, at den er et udmærket Antisep- 
tikum, paa samme Tid som han udfandt en 
saadan Forbedring af sin allerede i 1860 gjorte 
Opfindelse at fremstille Salicylsyren af Karbol- 
syre"), at han kunde tage Patent paa samme. 
Syren er nu Gjenstand for fabrikmæssig Frem- 
stilling og leveres til den forholdsvis billige 
Pris af 16—19 Kroner pr. Kilo efter Godheden. 
Salicylsyren kommer i Handelen som hvide, 
lidt silkeglinsende smaa Krystalnaale. Den er 
tungt opløselig i koldt Vand, idet 1 Del Syre 
først løser sig op i 3—400 Dele Vand af al- 
mindelig Temperatur; i kogende Vand derimod 
løser den sig rigelig op, men udskiller sig 
for største Delen igjen ved Afkjøling. Det 
') Karbolsyren, som udvindes i det Store af Stenkul- 
tjæren, ophedes med Natron, og den derved dannede 
Natronforbindelse ophedes i en Kulsyrestrøm, hvor- 
ved erholdes salieylsurt Natron. Heraf udskilles 
Salieylsyren ved Hjælp af Saltsyre. 
bedste Opløsningsmiddel for den er Spiritus 
eller Nafta, hvortil dog skal bemærkes, at disse 
Opløsningsmidler kun meget sjelden kommer 
til Anvendelse ved Brugen af Salicylsyre som 
Antiseptikum. I ren Tilstand er den aldeles 
uden Lugt, derimod smager den lidt sødlig, 
dog aldeles ikke ubehagelig. Nyder man 
større Mængder af den, saa meget som 5—6 
Grm. paa engang, faar man Susen for Ørene, 
men siden der skal saa meget til af den 
ubehagelige Virkninger, 
maa den vel kaldes ikke giftig. Den gaar 
meget let over i Blodet og udskilles for stør- 
for at frembringe 
ste Delen igjen gjennem Urinen, hvori den med 
Lethed kan paavises 2 Timer efter Nydelsen 
af den. Hvad Virkningerne af en vedholdende 
Nydelse af mindre Mængder Salicylsyre angaar, 
da synes Lægernes Meninger derom, saavidt 
Meddeleren bekjendt, at være delte. Kolbe 
har vistnok, netop for at komme efter dette 
Forhold, i flere Maaneder daglig taget til sig 
1 å 11 Grm. 
ringeste Ubehageligheder deraf; men man maa 
dog ikke drage for bestemte Slutninger af et 
enkeltstaaende Forsøg. Saa Meget er dog 
vist, at i saa ringe Mængder som de, hvori 
Salicylsyre uden at spore de 
der bliver Tale om at anvende den til Bevaring 
af Næringsmidler, er den aldeles uskadelig. 
Salicylsyrens Egenskab er 
den, at den virker i høi Grad antiseptisk, det 
mærkeligste 
vil sige modvirker Gjæring og Forraadnelse, 
idet den hemmer Virkningen af de ved saa- 
danne Processer altid virksomme Fermenter 
eller Gjæringsstoffer, enten disse er organise- 
rede eller ikke. De ikke organiserede Fer- 
menters Virksomhed ophæves af Salicylsyren 
derved, at den bringer deres Æggehvide til 
at løbe sammen; de organiserede, af Celler 
bestaaende og altsaa levende Fermenter dræber 
den fuldstændig. Man har saaledes ved Forsøg 
godtgjort, at almindeligt Gjær, der har ligget 
nogen Tid i Salicylsyreopløsning og ved der- 
paa foretagen omhyggelig Udvaskning med rent 
Vand igjen er blevet befriet for Syren, ikke 
mere formaar at frembringe Gjæring i dertil 
passende Væsker. 
Salicylsyren har vist sig at være et meget 
velkomment Led i vore antiseptiske Midlers 
Række. Ved næsten alle vore øvrige Antisep- 
tika klæber forskjellige Ulemper; dels er de 
giftige, dels besidder de en ubehagelig Lugt 
eller Smag. Vi skal her blot nævne Karbol- 
