og den øjeblikkelige Stansning, som siges at 
ramme Livsfunktionernes Virksomhed. For 
øvrigt ser jeg ikke nogen Grund til, at en 
Svale ikke skulde kunne opholde sig i Mud- 
deret i en Tilstand, hvori Bevægeligheden 
midlertidig ophæves eller Livsvirksomheden 
i høj Grad forminskes. Tingen er fysisk og 
fysiologisk mulig; den stemmer nøje med 
iagttagne Foreteelser hos mange andre Dyr, 
og den er ikke mere forbausende end Kata- 
lepsi, ,Henrykkelse* og flere andre Livstil- 
stande, hvis Natur endnu er dunkel. Den 
er sluttelig bevidnet ved det mest afgjørende, 
udtrykkelige og tydelige Vidnesbyrd af Øjen- | 
vidner, hvis Sandfærdighed er uangribelig, 
hvis Beføjelse er ubestridelig, og som, uden 
hverken at være Skøjere eller Dumrianer, 
har gjentaget sit Vidnesbyrd gjennem flere 
Aarhundreder.  Modstandernes Bevis er nød- 
vendigvis benægtende og uafgjørende, da det 
i Virkeligheden bestaar i en blot Benægtelse | 
eller Udtalelse af Tvil, paa Grund af at Be- 
retningerne om Sagen er usandsynlige eller 
umulige. Vidnesbyrdet er aldrig med Held 
bleven gjendrevet eller tilfredsstillende bort- 
forkiaret; og Vidnerne vedbliver at fortælle, 
hvad de har seet, uden at overdøves og uden 
at bringes i Forlegenhed. 
29 
| mere angaaende Sagen, end hvad jeg har 
De siger, at de har seet Hundreder af | 
| overnaturlige: vi forlanger, før vi tror det, 
Svaler i fuld Fart pludselig dykke ned i 
Vandet og forsvinde under dets Overflade. 
De siger, at de har gravet Svaler ud af Mud- 
| Navn og Alder den Gang han gjorde Iagt- 
deret, fundet dem i Dvale og seet dem leve 
op og flyve bort. De siger, at de har fundet 
stivnede Svaler i Huller, i Træer og Mure, i 
forskjellige underlige Afkroge, undertiden 
enkeltvis, undertiden klumpede sammen som 
sværmende Bier, og at de har samlet dem 
op tilsyneladende døde og gjenoplivet dem 
ved Haandens Varme. De siger meget mere 
af lignende Slags og giver fuldstændige En- 
keltheder. 
Selv har jeg aldrig seet noget lignende, 
heller ikke har jeg nogensinde kjendt nogen, 
læst om den. Men jeg har ingen Midler til 
at gjendrive Beviset, og følgelig kan jeg ikke 
vægre mig for at anerkjende dets Gyldighed. 
Heller ikke har jeg noget at sætte op mod 
det, uden selve det utrolige, som klæber ved 
særdeles usædvanlige og usandsynlige Beret- 
ninger i Almindelighed, og især Vanskelig- 
heden ved at forstaa den paastaaede plud- 
selige Overgang fra Livlighed til Dvale. Jeg 
| kan ikke betragte Beviset som ugyldigt, og 
maa indrømme, at de paastaaede Fakta, efter 
almindelige Regler for Bevis, er lige saa vel 
beviste som hvadsomhelst i Ornithologien*. 
Coues hævder altsaa bestemt, hvad jeg 
vilde kalde Vidnesbyrdenes juridiske Be- 
viskraft. Han vejer Vidnets Troværdighed 
og Kyndighed, og naar han har fundet disse 
tilstrækkelige, anseer han ogsaa Udsagnet for 
at staa fast som et videnskabeligt Bevis for, 
hvad vi dog — alt vel betænkt -- i Tilfælde 
maatte kalde et Vidunder. Thi saaledes 
maatte det vel kaldes, om et varmblodet 
Dyr, til og med en saa fin Skabning som 
en liden Fugl, skulde for en Tid af flere 
Maaneder kunne beholde Livet liggende i 
Dyndet paa Bunden af et islagt Vand. Men 
vi forlanger mere, naar vi skal bedømme et 
Tilfælde, der strejfer saa nær ind paa det 
at faa fremlagt alle de ledsagende Omstæn- 
digheder: nøjagtigt Tidspunkt, Iagttagerens 
tagelsen, en nøjagtig og videnskabelig Be- 
stemmelse af Fuglens Art, helst Opbevaring 
af Exemplarer, kort alt, der paa nogen Maade 
kan antages at have Interesse ved Forsøg 
paa at indordne Fænomenet under de kjendte 
Naturlove. Her møder os da det ejendom- 
melige Tilfælde. at disse Oplysninger ikke 
findes samlet ved nogen eneste af de Beret- 
ninger, hvyorom der er Tale, og om mange 
af dem lader det sig udlede, at Iagttagelserne 
ikke er gjorte af Beretteren selv, men af 
som har seet det; følgelig kjender jeg ikke 
ham er bragte i Erfaring paa anden og tredje 
