og Finmarken, er mig bekjendt fra, hvad 
Jeg selv sammesteds har seet og været med 
paa i min Barndom. 
4. OgsaaLøvhugster foregik tidligere 
ganske almindeligt paa den samme ødelæg- 
gende Maade som Rishugsten, idet man uden 
Omstændigheder kappede de unge frodigste 
Træer af midt paa Stammen for saaledes be- 
kvemmere at komme til Kronen. Endog i 
Forstvæsenets Tid har jeg seet denne Frem- 
gangsmaade anvendt i det Store i Øiers 
Statsalmenning. 
5. Næverflækning, — en Mishand- 
ling, for hvilken ikke en eneste, om end 
noksaa liden Birkeskovstrækning i det hele 
Land, hvor jeg har seet saadan Skov, er 
gaaet fri, og som bevirker, at Træerne tidlig 
blive affældige, faa Indrota og tabe sin Evne til 
at skyde Roskud, ved hvilke det isærdeleshed 
er, at Birken reproducerer sig i Fjeldegnene. 
6. Sæterbruget. — Ved et Blik paa 
Kartet over Kristians Amt vil man finde, 
at det største af de ovenfor som ,afskovede* 
betegnede Strækninger (saaledes Øiers og 
Gausdals-Vidderne, og Fjeldet mellem Lau- 
gen, Vinstraelv og Espedalen) ere ligesom 
oversællede med Sætere; og naar man ved, 
hvorledes aarligaars blot den enkelte Sæter 
trænger Skoven alt mere og mere tilbage 
paa alle Kanter omkring sig, saa kan man 
ikke forundre sig over, at alle disse tætte 
Klynger af Sætere ved sit gjennem mange 
Aarhundreder fortsatte Brug af Skoven, hvor- 
under der ikke har været offret dennes spar- 
somme Behandling en eneste Tanke, har 
kunnet gjøre det af med den paa de nævnte 
og andre lignende Vidder, især naar hertil 
kommer alle de øvrige Arter af Skovødelæg- 
gelse. 
gjort formedelst Sætervedens saa almindelige 
Hugst om Vinteren ved saa dyb Sne, at en 
mer eller mindre høi Stubbe er bleven staa- 
ende igjen paa Roden. 
7. Den almindelige ukyndige og 
uvorne Hugstivore Skove, hvilken i Fjeld- 
Mest Skade har ogsaa Sæterbruget | 
36 
| den paa. 
| ogsaa nævnes: 
trakterne saameget hurtigere medfører Sko- 
vens Forringelse og endelige Tilintetgjørelse, 
som der sammesteds ikke udfordres mere 
| end en vis større Grad af Skovens Udtyn- 
ding, før den taber Evnen til at kunne repro- 
ducere sig. Især er saadan stærkere Ud- 
tynding skadelig for Naaleskoven, medens 
Birkeskovens Ødelæggelse mere hidrører fra 
de øvrige ovennævnte Maader at mishandle 
Endelig maa i denne Forbindelse 
8. Kreaturhavningen, hvorved den 
opkommende Eftervæxt igjen forspildes, idet 
den opspises af Havnefæet. Især er dette 
Tilfældet med Birkerodskuddene, der med 
stor Begjærlighed ædes af Kreaturene, saa 
| at man t. Ex. i hele nordre Gudbrandsdalen 
har vanskeligt for at finde endog blot en 
enkelt Birkerod eller Stubbe, hvis nye Skud 
ikke sees afbidte den følgende Sommer. 
Men ogsaa de fleste af Frø opkomne smaa 
Birkeplanter gaa paa samme Maade tilgrunde, 
om ogsaa endel af disse dog hist og her 
blive i Behold. — Ogsaa for Naaleskovens 
Reproduktion har den overalt i Landet sted- 
findende uindskrænkede Havning med baade 
store og smaa Kreature været til væsentlig 
Hinder, navnlig paa de Steder, hvor Havne- 
belægget har været meget stort. 
Det er den forenede Samvirken af alle 
disse Ødelæggelsesmaader, som har afskovet 
| saa store Dele af vort Land og bragt, lige- 
som den fremdeles bringer, Trægrændsen til 
at synke, ikke derimod Naturaarsager, som 
Mange endnu mene. Der har heller ikke 
fundet, ligesaalidt som der finder nogen anden 
| Synken af Trægrændsen Sted end den, der 
alene har sin Grund i den nævnte Behand- 
ling af Skoven fra Menneskenes Side*).  Der- 
for er ogsaa den oprindelige Skovgrændse 
bevaret overalt, hvor Skoven er gaaet fri 
for saadan Mishandling, og Intet er almin- 
*) Jeg taler her selvfølgelig ikke om tidligere geolo- 
giske Jordperioder. 
