teten videre gjennem metalliske Lednings- 
traade, hvis Ender, de saakaldte Elektroder, 
jeg vil tænke mig vendt imod hinanden i 
Luften, og adskildte ved et ganske kort Mel- 
lemrum. Disse to Elektroder er følgelig den 
ene positiv og den anden negativ elektrisk: 
Nu tiltrækker de to Elektricitetssorter hin- 
anden og vil forene sig med hinanden, saa- 
fremt de kan overvinde det mellemliggende 
Luftlags Modstand. Luften er nemlig en 
Ikkeleder for Elektricitet og yder en Mod- 
stand mod Blektricitetens Bevægelse gjennem 
den, en Modstand, hvis Størrelse er afhængig 
af Luftens Tilstand og Luftlagets Tykkelse. 
Er Elektricitetskilden tilstrækkelig kraftig, 
saa overvindes denne Modstand, Luftlaget 
gjennembrydes, og der sker hvad man kalder 
en Udladning, som giver sig tilkjende ved 
en Gnist (Funke) og et kort, skarpt Smeld. 
Den elektriske Funke viser sig i almindelig 
Luft som en ret eller zikzakformet, stærk- 
lysende Linie, et Lyn i Miniatur. 
Noget anderledes tager Udladningen sig 
ud, naar den foregaar 1 fortyndet Luft. For 
at vise Fenomenet i den Tilstand benytter 
man gjerne forskjelligformede Glasrør (Geis- 
lerske Rør), hvoraf Luften for den største 
Del er pumpet ud, og som er forsynet med 
indsmeltede Metaltraade, i Almindelighed Pla- 
tinatraade, der skal tjene som Elektroder. 
Forbindes disse med Ledningstraadene fra 
Elektricitetskilden, saa ser man følgende: 
for det første er Luftens Modstand betydelig 
formindsket; den Funke, som kun formaaede 
at gjennembryde et Lag almindelig Luft af 
f. Ex. en Tommes Tykkelse, formaar nu at 
gjennembryde kanske en Alen eller mer. 
Dernæst er Funken selv forandret; istedenfor 
en skarpt begrændset, stærkt lysende Linie, 
ser man en taageagtig, rødlig Lysning, som 
fylder hele Rørets Tversnit, og som man ofte 
har sammenlignet med Nordlyset; samtidig 
er Smeldet forsvundet. Ved en noget op- 
mærksommere Betragtning kan man desuden 
jagttage: Lysningen synes at udgaa fra den 
38 
GG--Ä 
positive Elektrode, den negative derimod 
er omgivet af en svag violetagtig Glorie, 
som er adskildt fra den øvrige Lysning ved 
et mørkt Mellemrum. Dette mørke Mellem- 
rum skal vi have i Erindring for det følgende. 
Det ovenfor fremstillede har længe været 
kjendt. Vi gaar nu et Skridt videre. Vi 
har betragtet den elektriske Funke i almin- 
delig Luft og fortyndet Luft, saaledes som 
den benyttes i de Geislerske Rør, vi vil for- 
tynde Luften endnu mere, saaledes at den 
bliver ligesaamange Gange tyndere end Luften 
i de Geislerske Rør, som denne er tyndere 
end almindelig Luft. Luften kommer da i en 
Tilstand, i hvilken Crookes betegner den med 
Navnet straalende Materie. Uden endnu 
nærmere at gaa ind paa den straalende Mate- 
ries Væsen skal vi foreløbig kun fæste os 
ved den af Fysikerne nu almindelig antagne 
Forestilling, at Luften, som alle andre Gas- 
arter, bestaar af Smaadele, Molekyler, der 
befinder sig i en overordentlig livlig Bevæ- 
gelse i alle mulige Retninger. I den straa- 
lende Materie skal nu efter Crookes's Theori 
disse Molekyler under Elektricitetens Paa- 
virkning udstrømme eller udstraale fra den 
negative Elektrode med en betydelig Hastig- 
hed. Den Strækning de kan gjennemløbe 
i ret Linie er, efter Crookes, angivet ved 
Bredden af det før omtalte mørke Rum og 
voxer med Luftens Fortynding. For at vise 
dette mørke Rum anvender Crookes et Rør 
(Fig. 1.) som paa Midten har en Elektrode 
i Form af et Metalblik og andre Elektroder 
Fig. 1. 
