Materies molekylære Bombardement, bliver op- 
De Glasrør, vi hidtil har benyttet, 
bør altsaa blive varme paa de samme Steder, 
varmede. 
hvor de fosforescerer. 
saa er Tilfældet. 
ningen saa meget mere iøinefaldende, søger 
Det er let at vise, at 
Men for at gjøre Opvarm- 
man at samle Straalerne saa vidt muligt i 
et Punkt, hvorved Virkningen paa dette ene 
Punkt bliver stærkere. Man giver til den 
Ende den negative Flektrode Form af en 
hul Skaal; de derfra udgaaende Straaler vil 
da samles i et Brændpunkt, hvori man stiller 
Crookes 
rettede først Brændpunktet mod Væggen af 
den Gjenstand, som skal opvarmes. 
det anvendte Glasrør, som udvendig var 
Vox. 
Det første, man fik se, etterat Forsøget var 
overtrukket med et tyndt Lag af 
sat igang, var, at Voxet smeltede omkring det 
trutne Sted; derpaa fik Glasset smaa Sprækker 
eller Spring, som udgik straaleformig i alle 
Retninger fra det opvarmede Punkt; lidt senere 
blev det blødt og bøiedes indad af den ydre 
Lufts Tryk, endelig smeltede det, der gik Hul, 
og Luften styrtede ind. I et andet Forsøg 
rettedes Brændpunktet paa et i det Indre af 
Glasrøret opstillet Stykke Platina. Dette blev 
under Straalernes Paavirkning hvidglødende, 
hvorved det lyste med en næsten uudholdelig 
Glands og tilsidst smeltede. 
Det ovenfor fremstillede er i kort Sam- 
mendrag et Referat af Crookes's vigtigste 
Experimenter. Efter at have gjort Bekjendt- 
skab med dem, opkaster man naturligt det 
Spørgsmaal: hvad er saa egentlig den straa- 
lende Materie? Jeg skal i. det følgende forsøge 
at give en Fremstilling af den straalende 
Materies Væsen, saaledes som det ialfald op- 
fattes af Crookes. Førend jeg imidlertid kan 
gaa nærmere ind paa denne særegne Form af 
Materien, er det nødvendigt at forudskikke 
dl 
nogle Bemærkninger om Materien i sin Almin- 
delighed. 
Enhver ved, at al Materie optræder i en 
af de 3 Tilstande: den faste, den flydende 
eller den luftformige. De ydre Kjendemærker 
paa disse 3 saakaldte Aggregattilstande er iøine- 
faldende for Enhver og behøver ingen nær- 
mere Beskrivelse. Derimod er Materiens indre 
Væsen ikke saa let at opfatte; det har hidtil 
fuldstændig unddraget sig den direkte lagt- 
tagelse, og det er derfor endnu en af Naturens 
Hemmeligheder, om hvilken vi kan danne os 
mere eller mindre begrundede Forestillinger, 
Hvad 
vi lærer derom er derfor kun Hypotheser, 
men hvorover vi intet med Vished ved. 
støttede til grundige Studier af de Egenskaber 
hos Materien, der er tilgjængelige for experi- 
mentel Undersøgelse. 
Den ældre og mest nærliggende Fore- 
stilling, at ethvert begrændset Stykke af Ma- 
terien fuldstændig udfylder det Rum, der 
ligger indenfor dets Begrændsning, er forladt 
af Naturforskerne og erstattet af den nyere 
Molekylartheori. Denne lærer, at al Materie 
er en Samling, et Aggregat, af Smaadele, 
Molekyler, der hver for sig er udelelige for 
almindelige mekaniske Krætter. Størrelsen af 
en enkelt Molekyl er saa forsvindende liden, 
at den ikke alene ligger uendelig langt under, 
hvad vi kan iagttage med vore Sandser, men 
vi kan gjerne sige, at den ligger udenfor 
Omraadet at vor Fatteevne. Jeg skal senere 
Mole- 
kylerne styres af Kræfter, som virker mellem 
anføre Tal, som nærmere belyser dette. 
dem indbyrdes og betinger deres Sammenhæng, 
Materiens Kohæsion. Disse Kræfter er paa 
den ene Side en gjensidig Tiltrækning, som 
søger at drage Molekylerne sammen, paa den 
anden Side en Frastødning, som er frembragt 
af en tra Begyndelsen af Molekylerne meddelt 
svingende (oscillerende) Bevægelse om et for 
hver Molekyl bestemt Middelpunkt. Virk- 
ningen at disse Kræfter er, at Molekylerne 
