57 
Adgangen til Blomstens Indre (b), som indeslutter 
Honningen er afspærret; kommer nu en Humle 
og sætter sig paa denne nedre Del, trykkes den 
ved Humlens Vægt ned, og Adgangen til Hon- 
ningen er aabnet; men samtidig kommer Hum- 
lens Ryg 1 Berøring med Støyknappene, som ud- 
strø sit Blomsterstøv, der bliver strøget af paa 
Arret i den næste Blomst, som Insektet besø- 
ger. Fluer og andre Smaafolk ere derimod for 
lette til at kunne afstedkomme saadant og maa 
Undertiden kan Kro- 
nen have en listeformet Ring, som strækker sig 
derfor holde sig derifra. 
ind paatværs i Blomsten og deler den i 2 Rum, 
et indre, som indeslutter Honningen, og som ved 
en trang Aabning staar i Forbindelse med det 
ydre Rum, hvor Insekterne kunne komme til. 
De, som ere forsynede med en lang Sugesnabel, 
kunne sidde her og fraadse i Honning, medens 
de, som mangle Sugesnabel, maa ligesom Ræven 
i Fabelen nøie sig med Lugten og sultne drage 
bort. 
Planter er Honningen gjemt i en lang smal Sæk 
Hos Riddersporen og mange andre 
og kan kun hentes frem ved Hjælp af en lang 
Sugesnabel. 
For Vandplanterne er jo Vandet, hvori de 
vokse, et udmærket Beskyttelsesmiddel; mærke- 
ligere er det, at ogsaa Landplanterne undertiden 
benytte Vand til Beskyttelse. 
tro, at dette er umuligt, men det forholder sig 
Man vil maaske 
dog saaledes. Mange Planter med stilkomfat- 
tende Blade samle i den Tragt, som derved ofte 
fremkommer, ikke alene Regnvand, men ogsaa 
Dug, som kan holde sig der længere Tid, da 
Fordampningsoverfladen er forholdsvis liden. En- 
kelte Planter kunne paa en saadan Maade have 
store Mængde: Vand opsamlet, i Regelen dog 
kun nogle Draaber, men selv det er nok til at 
danne en uoverstigelig Skranke for smaa Insek- 
ter, som ville krybe opover Stilken; man finder 
da ogsaa de druknede Legemer af enkelte ufor- 
sigtige, som enten have villet overskride denne 
sRubicon”, eller som ere faldne nedi ved et 
Ulykkestilfælde. 
Fredelige Borgere maatte fordum betale Tri- 
but til krigerske Adelsmænd for at undgaa Plyn- 
dring, saaledes gjøre ogsaa nogle faa Planter 
ligeoverfor sine Plyndrere, idet der afsondres 
Honning udenfor Blomsten og da især paa Blad- 
stilkene. De Insekter, som have tænkt paa at 
trænge op til Blomsten for at røve Honning, 
finde den da i rigelig Mængde paa nærmere Hold; 
de lade sig den af Bladene udsondrede Honning 
smage vel og umage sig ikke den lange Vei til 
Blomsten, som saaledes beholder sim Honning 
og kan byde den til en mere velkommen Gjæst, 
der tillige vil formidle Befrugtningen. 
Efterat vi nu i al Korthed have gjennem- 
gaaet nogle af de vigtigste Former og Maader, 
hvorpaa Blomsternes Beskyttelsesmidler fremtræ- 
de, komme vi til Spørgsmaalet: tilhøre disse op- 
rindeligt Planterne, eller ere de senere tilkom- 
Hvor- 
ledes vil det nemlig gaa, om en eller anden 
ne? Det ligger nær at antage det sidste. 
Plante faar en ny Fiende (f. Ex. ved at et In- 
sekt indvandrer til Landet), 
Denne Fiende vil kaste 
mod hvilken den 
mångler Beskyttelse? 
sig over den forsvarsløse, spise op Honning og 
Blomsterstøv, saa den sædvanlige ,Insektbestøv- 
ning* udebliver, og selv om Blomsten er istand 
til at befrugte sig selv, ved vi jo, at Følgen heraf, 
naar det bliver fortsat gjennem længere Tidsrum, 
vil være, at den erholder færre Frø med mindre Spi- 
rekraft, som saaledes lettere ville være udsatte for 
at kvæles af andre Planter, naar de skulle vokse 
op. 
dige Angreb være gaaet meget tilbage baade 
tilsidst vil 
Men om der nu 
Inden nogen Tid vil Planten ved disse sta- 
hvad Antal og Kraftighed angaar, 
den ganske blive udryddet. 
paa nogle Individer fremkom Kjertelhaar paa 
Blomsterstilken og Blomsten, og man har Ex- 
empler paa saadanne Varieringer, saa hindredes 
dens Fiende fra at komme til Blomsterne, som 
fik beholde sin Honning og sit Blomsterstøv ufor- 
styrret, de vilde blive befrugtede af Insekter, og 
de vilde faa mange og gode Frø. Nogle af disse 
Frø vilde atter paa Grund af Arvelighed frem- 
bringe endel Planter forsynede med Kjertelhaar, 
medens en anden Del maaske atter vil mangle 
dem; men de sidste ville da blive angrebne af sin 
Fiende og undertrykte, de kjertelhaarede ville 
derimod stadig formere sig, og Enderesultatet vil 
blive, at man istedenfor den gamle glatte Art 
faar en kjertelhaaret. Hvis nu atter en ny Fi- 
ende kommer, vil det gaa paa samme Vis, kun 
at man faar en ny Form, som atter afviger ved 
et eller andet nyt Beskyttelsesmiddel fra den 
forudgaaende og undertrykte. 
