Nogle af den norske Nordhavsex- 
peditions chemiske Undersøgelser. 
Af Hercules Tornøe. 
Da det muligens kunde interessere enkelte 
af ,Naturens* Læsere at stifte et flygtigt Be- 
kjendtskab med nogle af de vigtigste Resultater 
af de chemiske Arbeider, som ere udførte om- 
bord paa den norske Nordhavsexpedition eller 
i Anledning af samme, saa skal jeg her forsøge 
at give et kort Uddrag af de Afhandlinger med 
dette Indhold, som til Dato ere trykte i Fxpe- 
ditionens Generalberetning. 
De 1 disse Afhandlinger beskrevne Ob- 
servationer ere 
mig, tiltrods for at de ikke alle skrive sig fra 
min Haand, idet alle Undersøgelser fra Expe- 
ditionens første Togt i 1876 hidrøre fra Hr. 
Svendsen, hvorhos ogsaa de paa ddie Togt i 
1878 tagne Observationer for en ikke ringe Del 
skyldes Hr. Schmeleks Medvirkning. 
Afhandlingernes Gjenstande er Havvandets 
chemiske Sammensætning og specielt de vigtig- 
ste Eiendommeligheder af Vandet i det norske 
Nordhav 1 Henseende til Saltholdighed, Lufthol- 
dighed og Kulsyreholdighed. 
Førend jeg gaar over til at beskrive disse, 
vil jeg til Orientering for Læseren, efter Prof. 
Mohn, indskyde nogle Bemærkninger om Dybde- 
og Temperaturforholdene i det af Expeditionen 
undersøgte Hav i"sin store Almindelighed, idet 
jeg forøvrigt henviser til Kartet med tilhørende 
Text i ,Naturen* 1881, Pag. 25. : 
Dybden i det norske Hav, forsaavidt det 
ligger vestenfor en Linie fra Spitsbergen til det 
nordlige Norge, er i større Afstand fra Land 
overalt over 1000 Favne og gaar i Regelen op 
til mellem 1500 og 2000 eller paa enkelte Punk- 
ter endog derover. Paa Strøget mellem Bjør- 
neøen og Jan Mayen hæver sig en Ryg, hvor 
Dybden kun naar op til omkring 1300 Favne, 
medens der saavel søndenfor som nordenfor fin- 
des betydelig større Dybder paa indtil over 2000 
Østhavet, det vil sige Havet østenfor 
en Linie fra Spitsbergen til det nordlige Norge, 
Favne. 
er overalt meget grundt, idet Dybden der kun 
200 Fav- 
ne, hvilket tillige ogsaa gjælder om de norske 
Banker. 
paa meget faa Steder overskrider 
sammenstillede og drøftede af 
Temperaturobservationerne vise, at Vandet 
i den af FExpeditionen undersøgte Del af Øst- 
havet med Undtagelse af en liden Strækning i 
Nordost holder Varmegrader ligefra Overfladen 
til Bunden, saaledes som det ogsaa er Tilfældet 
med Vandet paa de norske Banker, som paa en- 
kelte Steder strækker sig ud til en ikke ubety- 
delig Afstand fra Kysten. Helt anderledes er 
Forholdet i det vestenfor liggende dybere Hav, 
som med Hensyn paa Temperaturforholdene na- 
turlig kan inddeles i to Hovedstrøg, i Øst den 
nordover flydende atlantiske Varmvandsstrøm, den 
saakaldte Golfstrøm, og i Vest den sydoverfly- 
dende østgrønlandske Polarstrøm. Grændsen 
mellem disse gaar nordenom Island op til Jan 
Mayen, bøier i en Bue søndenom og østenom 
denne og overskrider paa omkring 3" vestlig 
Længde med nordostlig Retning den Tlde Bred- 
degrad. Herfra gaar den mod Øst til henimod 
79 østlig Længde og fortsætter derfra i nordlig 
og lidt vestlig Retning til nordenom den 80de 
Breddegrad. 
Østenfor denne Grændse besidder Overflade- 
vandet en forholdsvis høi Temperatur, der endog 
overskrider Luftens midt om Sommeren, hvorhos 
ogsaa Vandet i de nærmest under Overfladen 
beliggende Lag holder Varmegrader, saaledes at 
09 først forefindes i et Dyb af omkring 500 
Favne, hvorfra Temperaturen jevnt og langsomt 
synker til omkring — 19,3 ved Havbunden. I 
den østgrønlandske Polarstrøm er derimod Tem- 
peraturen i selve OQverfladen meget lav og hol- 
der sig allerede fra faa Favnes Dyb nedover lige 
til Bunden stadig under 04. 
Med Hensyn paa Havets Saltholdighed 
vise Observationerne, at der i det norske Hav 
intetsteds, ialfald ikke i rum Sø, forekommer 
større Uregelmæssigheder af saadan Art som dem, 
man er vant til at finde i de mere indelukkede 
Have, hvor Overfladen og Dybet ofte vise me- 
get forskjellig Saltholdighed. 
optræde Afvigelserne fra det Normale i Over- 
Talrigst og størst 
fladen, hvor de dog ikke nogensinde antage sær- 
deles store Værdier, da Saltgehalten i Overfla- 
den kun i meget faa Tilfælde ligger over 3,56 
pCt. eller under 3,3 pCt. I det Store og Hele 
taget er Overfladevandets Saltholdighed størst midt 
efter det norske Hav i Kjærnen af den atlanti- 
ske Varmvandsstrøm, der flyder i nordostlig Ret- 
ning fra Færøerne til henimod Bjørneøen, hvor 
