kelte Figurer i de to Karter falde paa det Nær- 
meste sammen, saaledes at Qverensstemmelsen 
bliver altfor stor til, at den paa nogen Maade 
Vi skulle 
ogsaa se, at disse Karter ikke alene besidde en 
kan forklares som en Tilfældighed. 
vis ydre Lighed, men at de ogsaa rigtigt for- 
tolket sige det Samme, nemlig at de med 
betegnede Strækninger føre Vand af polart Ud- 
spring, medens de andre Partier fyldes af Vand- 
masser, der ere saa vidt opblandede med atlan- 
tisk Vand, at det Hele derved antager en vel 
Efter det Fore- 
gaaende er nemlig Saltgehalten mindst i det po- 
lare Vand og størst i det atlantiske, og da Salt- 
paaviselig atlantisk Karakter. 
mængden ifølge det første Kart er mindst 1 de 
med betegnede Partier og størst i de øv- 
rige, føres man altsaa ligefrem til den ovenfor 
udtalte Paastand. I det andet Kart er paa de 
med betegnede Strækninger Kvælstofgehal- 
ten overalt over 14,4 Cubikcentimeter, der efter 
Loven for Absorbtionen svarer til Temperaturer 
under 09, medens Kvælstofmængden i de med 
og ++ betegnede Partier overalt sva- 
rer til Temperaturer af over 09 lige op til over 
109, og man føres saaledes ogsaa gjennem dette 
Kart til den samme Slutning som ovenfor ud- 
talt, thi en Temperatur af under 0" i Overfla- 
den?) findes kun i Polaregnene, og en Tempera- 
tur af helt op til 10" i Overfladen findes intet- 
steds 1 Polaregnene, og Vand med Kvælstof- 
mængde svarende til denne Temperatur maa saa- 
ledes nødvendigvis skrive sig fra sydligere Egne. 
Vi ere altsaa ad to forskjellige Veie (baade 
gjennem Saltmængderne og Kvælstofmængderne) 
kommen frem til det samme Resultat, nemlig at 
ikke ubetydelige Strækninger af de store Dyb, 
hvor Temperaturen endog ligger lavere end —1, 
ikke desto mindre fyldes af Vandmasser, som 
ialfald 
Dette er vistnok et overraskende Resultat, men 
delvis skrive sig fra sydligere Egne. 
det bliver kanske mindre paafaldende, naar vi 
1) Man maa her erindre, at det ligeoverfor Spørgs- 
maalet om den absorberede K vælstofmængde kun 
er Temperaturen i Overfladen, som vedkom- 
mer os, da det kun er 1 Overfladen, at Vandet 
staar i Forbindelse med Atmosfæren og kan ab- 
sorbere Luft af den. At Vandet senerehen i 
Dybet antager en lavere Temperatur gjør intet 
til Sagen, da Kvælstofmængden ikke desto min- 
dre bliver fuldstændig uforandret. 
TO 
tale Søvandets Kulsyreholdighed. 
tage vor Tilflugt til et tidligere opstillet Resul- 
tat, ifølge hvilket de nederste stærkest afkjølede 
Lag af det atlantiske Vand har en større Tæthed 
end det langs Bunden flydende polare Vand (se Tabel 
Pag.59). Dette tætte Vand har altsaa en Tilbøielig- 
hed til at synke tilbunds og vil ved at synke gjen- 
nem det iskolde Polarvand antage en meget lav 
Temperatur, saaledes at man kun vanskeligt gjen- 
nem 'Temperaturobservationer vil kunne opdage 
dets atlantiske Udspring. Ved denne Synkning 
af det atlantiske Vand opstaar der vertikale 
Strømninger, som ere af den største Interesse 
ved Udredningen af Spørgsmaalet om Havets 
Strømforhold. 
enestaaende for det norske Hav, da man ogsaa 
Disse Strømme ere rimeligvis ikke 
gjennem andre Observationer fra andre Have har 
troet at kunne spore dem, om man end hidind- 
til har manglet en passende Methode til med 
Sikkerhed at konstatere deres Tilstedeværelse. 
Den her udviklede for det norske Havs Ved- 
kommende benyttede Fremgangsmaade er nemlig 
fuldstændig ny og først fremsat for Offentlighe- 
den i de 1 Anledning af den norske Nordhavs- 
expedition offentliggjorte Afhandlinger, hvorfor 
den heller ikke endnu er saa alsidig” grandsket, 
at det ikke skulde være fornødent at behandle 
de gjennem den erholdte Resultater med nogen 
Jeg har dog det Haab, at denne 
Methode i Forbindelse med Temperaturobserva- 
Forsigtighed. 
tioner fremtidig vil vise sig at være meget frugt- 
bringende for Studiet af Strømningerne især i 
de store Dyb, hvortil vort Kjendskab for Øie- 
blikket desværre er temmelig mangelfuldt. 
Til Slutning vil jeg med nogle faa Ord om- 
Kulsyren 
hører som bekjendt 1 fri Tilstand til Gasarterne 
og har disses sædvanlige fysikalske Egenskaber; 
men den har tillige i chemisk Henseende en 
Syres Egenskaber og kan som saadan ogsaa ind- 
gaa Forbindelse med Baser og danne faste kul- 
sure Salte. Kulsyren kan derfor antages at fo- 
rekomme i Søvandet 1 to væsentlig forskjellige 
Former, enten fri som Gasart absorberet af Sø- 
vandet i Lighed med Surstof og Kvælstof, eller 
bunden som Bestanddel af faste i Søvandet op- 
Ligetil de seneste Tider har 
det altid uimodsagt været antaget, at Kulsyren 
løste kulsure Salte. 
i Søvandet for den væsentligste Del forekom i 
den første Form, som fri absorberet Gasart, en 
Antagelse, som man fandt støttet derigjennem, 
