Studiet af denne Række Fænomener vil 
ikke simpelthen være en mprosaisk Belærelse, 
men det vil, idet det forøger vor Interesse, 
gjøre den Fornøielse, vi tidligere har følt ved 
Betragtningen af det storartede Skue, en Bjerg- 
egn frembyder, mere levende. 
Vi vil begynde med at gjenkalde i Erin- 
dringen Hovedtrækkene i Høifjeldenes Snemarkers 
og Isbræers Udseende. Derpaa vil vi gaa over 
til en Udvikling af de Grunde, som foraarsager 
de Fænomener, vi iagttager paa Bræerne. 
Jo høiere vi kommer opad et Fjelds Sider, 
desto koldere bliver det. Vor Atmosfære om- 
Den lader 
Solens lyse Varmestraaler komme til os uden 
giver Jorden som et varmt Dække. 
at gjøre dem nogen mærkelig Modstand; men 
ikke 
straaler ud fra de paa Jorden opvarmede Lege- 
den lader de mørke Varmestraaler, som 
mer, og som søger at slippe udi Himmelrummet, 
gaa ligesaa let igjennem sig, tvertom optager 
Paa 
denne Maade opvarmes Hovedmassen af Atmo- 
den dem i sig, især naar den er fugtig. 
sfæren og afgiver kun meget langsomt til Him- 
har Der 
ophober sig et vist Forraad af Varme nærmest 
melrummet den Varme, den faaet. 
Jordens Overflade. Paa Bjergtoppene er der- 
imod Åtmosfærens beskyttende Lag langt tyn- 
der Overflade 
udstraalende Varme langt lettere slippe ud mod 
dere, og kan den fra Jordens 
Himmelrummet.  Forraadet af Varme er derfor 
der mindre og som Følge deraf Temperaturen 
lavere end i Lavlandet. 
Til denne Grund maa vi føle en anden 
Eiendommelighed ved Luften, 
samme Retning. 
som virker i 
Naar en Luftmasse udvider sig, 
taber den en Del af sin Varme, den bliver koldere, 
med mindre den udenfra kan modtage en ny 
Forsyning af Varme. Det omvendte finder Sted, 
naar Luften sammentrykkes, den under Udvidelsen . 
Vi 
Naar Søndenvinden dri- 
forsvundne Varme kommer da frem igjen. 
vil anføre et Exempel. 
ver Middelhavslandenes varme Luft nordover og 
nøder den til at stige opad den mægtige Alpe- 
kjædes Høider, vil den, da Lufttrykket her er | 
betydelig mindre, udvide sig til næsten det 
dobbelte Rumfang. Som Følge heraf afkjøles 
den betydelig (for en Høide af 11,000' fra 16" 
—25? R. alt 
Samtidig hermed afgiver Luften en stor Del af 
efter Luftens Fugtighedsgrad). 
sin Fugtighed i Form af Regn eller Sne. Naar 
nu denne samme Luft derpaa paa Alpernes 
Nordside stiger ned i Dalene og paa Sletterne, 
fortættes den igjen, opvarmes følgelig atter og 
frembringer den 1 Schweitz under Navnet Føhn 
bekjendte varme Vind. Saaledes er den samme 
Luftstrøm, som paa begge Sider af Fjeldryggen 
er varm, særdeles kold paa Høiderne og kan 
der udskille Sne, medens vi paa Sletten synes 
at den er uudholdelig varm 
Den Synken af Temperaturen, som bevirkes 
af disse to Aarsager, er meget mærkbar allerede 
paa mindre Fjelde. I Mellemeuropa synker Tem- 
peraturen omtrent 19 R. for hvert 600 Fod. 
Om Vinteren er denne Temperaturens Aftagen 
mindre (omtrent 19 paa 900 Fod). 
I Alperne med deres betydelige Høider er 
Temperaturforskjellen mellem Dal og Fjeld meget 
betydelig, saaledes at den Sne, som om Vinteren 
falder paa de høiere liggende Dele af dem, 
ikke Den Linie, 
ovenfor hvilken Sneen ligger hele Aaret rundt, 
kaldes Snegrændsen. Paa Nordsiden af Alperne 
ligger denne i en Høide af omtrent 8000 Fod, 
paa Sydsiden i en Høide af omtrent 8800 Fod. 
Qvenfor denne Grændse kan det dog under- 
smelter bort om Sommeren. 
tiden paa vakre Solskinsdage være meget varmt. 
Solstraalingen, som ikke er svækket, men tvert- 
om øget ved Lysets Tilbagekastning fra Sneen, 
bliver ofte aldeles uudholdelig, saaledes at By- 
turisten ofte faar Ansigt og Hænder solbrændt, 
hans Hud svulmer op, og der danner sig Bleg- 
ner. Hvis ikke vil blændes, 
altid beskytte Øinene ved Slør eller Briller med 
mørkt Glas. 
Styrke er de kraftige Farver og den stærke 
man maa man 
Yndige Beviser paa Solstraalernes 
Vellugt hos de smaa Ålpeblomster, som, beskyt- 
tede i Klipperevnerne, blomstrer midt 1 Sne- 
markerne. 
Uagtet Solstraalingens Styrke stiger ikke 
Temperaturen over Snemarkerne høiere end til 
5—89 R. Dette er imidlertid nok til at smelte 
en temmelig betydelig Del af de øvre Snelag. 
Men de varme Dage er altfor faa og altfor 
sjeldne til, at de skulde vinde med at smelte 
de store Masser af Sne, som falder i den kolde 
Aarstid. 
Den Høide, i hvilken Snegrændsen ligger, 
afhænger ikke alene af Temperaturen; men den 
 Mængde Sne, som aarligaars falder, har her en 
mægtig Indflydelse. Dette kan f. Ex. sees paa 
