Idet vi hidtil kun har holdt os til Isbræ- 
ernes ydre Udseende, har vi sammenlignet dem 
med Floder; men denne Lighed er ikke blot en 
ydre. Isen i en Isbræ bevæger sig virkelig paa 
samme Maade som Vandet i en Flod, men min- 
dre hurtig. Allerede ved Betragtningen af den 
Maade, paa hvilken en Isbræ opstaar, ledes vi til 
at indse, at dette maa være saaledes. 
Den nedre Del 
haanden bort, og hele Bræen maatte naturligvis 
af Isbræen smelter efter- 
forsvinde aldeles, dersom der ikke, paa Grund 
af Nedglidning fra Snemarkerne, stadig fulgte 
nye Masser efter. 
Ved opmærksom lagttagelse er vi istand 
til med Øiet at følge Isbræernes Bevægelser. 
Allerede tidlig opdagede Dalboerne, som stedse 
har Bræen for Øie, som ofte sætter over den, 
og som, for at kunne finde Veien igjen, tager 
Mærker af de paa Overfladen liggende store 
Klippeblokke, at en Bræ bevæger sig, idet de 
saa disse Mærker hvert Aar rykke nærmere ned 
mod Dalen. 
Foruden Sten fører Isbræen med sig andre 
Gjenstande, som tilfældigvis er blevet liggende 
I 1788 tilbragte den be- 
rømte Naturforsker Saussure og hans Søn tilli- 
paa dens Overflade. 
gemed en hel Del Bærere og Førere 16 Dage 
store Gletscher 
Da de steg 
ned igjen langs Klipperne ved Gletscherens Side, 
lod de en Træstige blive liggende igjen. I 
1832, altsaa 44 Aar senere, fandt Mr. Forbes 
og andre Reisende Stykker af denne Stige saa 
paa Fjelkammen ovenfor den 
Mer de glace* nær Mont Blanc. 
” ko) 
langt nede, at Isbræen 1 Middeltal maatte have 
bevæget sig 377 Fod om Aaret. 
iagttager Isbræens Bevægelser ved Hjælp af In- 
Hvis man 
strumenter, som tillader skarp Bestemmelse (f. 
Ex. med Theodoliter, saadanne som Landmaale- 
ren bruger), behøver man ikke at vente aarvis 
for at opdage Isens Bevægelse, da er en eneste 
Dag nok. 
Lignende lagttagelser er i den senere Tid 
gjort af flere. Af deres Maalinger fremgaar, at 
Midtpartiet af ,Mer de glace* om Sommeren 
bevæger sig med en Hurtighed af 20” daglig, 
en Hurtighed som lidt længere nede stiger til 
35". 
trent halvt saa stor. 
Om Vinteren er Hurtigheden kun om- 
Paa Isbræens Sider og i 
dens dybere liggende Dele er Hurtigheden, lige- 
101 
som ved en Flods Vand, langt mindre end i 
Overfladens Midtparti. 
Ved de forskjellige Bræer er Hurtigheden 
i Almindelighed forskjellig alt efter Bræens Stør- 
relse, dens Heldning, den Snemasse, som falder 
paa den og en hel Del andre Omstændigheder. 
Denne uhyre Ismasse skrider saaledes paa 
en vis Maade umærkelig og lydløst frem om- 
En Ispartikkel be- 
høver, har man regnet ud, 120 Aar for at kom- 
trent en Tomme i Timen. 
me fra det Øverste af ,Mer de glace* til den 
nedre Ende. 
Denne Bevægelse falder ikke den overfla- 
diske Tagttager i Øinene, og dog besidder den 
en uimodstaaelig Kraft, den knækker paa sin 
Vei som Græsstraa alle de Forhindringer, Men- 
nesker kan lægge den i Veien, og efterlader 
endog, som vi senere skal se, Mærker efter sin 
Færd selv paa Dalens Granitvægge. Indtræ- 
der der en Række fugtige Aar ledsaget af stærkt 
Snefald paa Høiderne, skrider den nedre Del 
af Bræen frem og støder da foran sig Menne- 
skets Boliger, knækker de kraftigste Træer, ja 
den flytter endog, uden at det synes at koste 
den meget Besvær, de af umaadelige Klippe- 
blokke dannede Volde, som danner dens Ende- 
moræne og ofte er Rækker af meget betydelige 
Høie. 
Her vil vi endnu gjøre opmærksom paa, 
at selv den Maade, paa hvilken Bræen bevæger 
sig, lærer os, hvor og i hvilken Retning Spræk- 
Da ikke alle Dele af en 
Bræ bevæger sig med samme Hurtighed, vil na- 
kerne vil optræde. 
turligvis nogle sakke agterud for de andre, saa- 
ledes de nærmest Siderne liggende for de i Mid- 
ten liggende. Lad os nu tænke os to Punkter 
De ligger paa samme Høide, men det 
det andet 1 dens Midte. 
Det sidste bevæger sig med større Hurtighed 
end det første. Afstanden 
altsaa tiltage, og da nu Isen ikke formaar at 
1 Isen. 
ene ved Bræens Side 
mellem dem maa 
udvide sig ligesaa hurtigt, sprækker den, der 
At dette blot 
Theori, men Virkelighed, sees paa alle Bræer. 
danner sig en Kløft. ikke er 
Betragtningen af Isbræernes Bevægelse for- 
klarer ogsaa let den Maade, paa hvilken Stenene 
er fordelt paa deres Overflade. Disse Sten er 
ikke andet end Brudstykker af de Fjeld, mellem 
Tildels forvitrer Klip- 
perne, tildels sprænges de, ved at det i Spræk- 
hvilke Bræen glider. 
