af det istedenfor at standse i sin Væxt. Er nu 
Spidsen kommen fri af Legemet, vil den oven- 
for liggende Roddel pirres og voxe stærkest paa 
den fra Stenen vendende Side, og strax vil 
Spidsen rettes ned mod Jordens Centrum, noget 
som Geotropismen alene, da dens Virkninger er 
for svage til at overvinde Jordpartiklernes Mod- 
stand, ikke vilde været istand til at udføre. 
Herved sikres altsaa Roden mod at komme til 
at voxe i en skjæv eller endog horizontal Ret- 
Er Jorden, paa Grund af et Vandløb 
f. Ex., fugtigere paa den ene end paa den anden 
ning. 
Side af Rodspidsen, vil ogsaa her Rodspidsen 
lede Rodens Væxt 1 den for Planten nyttigste 
Retning. Man maa i Sandhed forbauses over 
det Complex af Evner og Kræfter, som bringes 
til at samvirke til Gavn for Planten alene paa 
det lille Organ Kimroden og den Concentration 
af Evner, der er skeet i den i ingen anden Hen- 
seende udmærkede Rodspids; den modtager Paa- 
virkninger udenfra og foraarsager paa Grundlag 
af disse Bevægelser; den har altsaa samme Funk- 
tion som de laveste Dyrs Hjerne. 
Darwin paaviser som sagt, at Cirkumnuta- 
tionen er en universel Bevægelse 1 Planteriget. 
Vi har Det 
næste Qrgan, som skyder frem af Frøet og er 
seet at Kimroden cirkumnuterer. 
bestemt til at gjennembryde det overliggende 
Jordlag har, hvad enten det er det hypocotyle 
Led, Frøbladene det første 
Intermodium, en stærk Tilbøielighed til at an- 
eller egentlige 
tage Form af en Bue (1), hvorved det kan øve 
et Tryk, dobbelt saa stort som det enkelte Led 
vilde have udviklet. Denne Bue cirkumnuterer, 
Frøbladene 
og det hypocotyle Led cirkumnuterer, saalænge 
medens den bryder gjennem Jorden. 
de endnu voxer. Dernæst cirkumnuterer hvert 
yngste Intermodium, altsaa Stammens Top under 
Væxten, videre Udløbere, Blomsterstilke, Blad- 
de findes, 
Disse lagttagelser, der er gjort paa særdeles 
stilke og, hvor ogsaa Smaablade. 
mange Plantearter, synes at berettige til den 
Antagelse, at Cellevævets Væxt i og for sig be- 
tinger Cirkumnutation, og det ser næsten ud, 
som om Oellerne ligesom andre Organismer 
trænger til Hvile. 
Det er denne af indre Grunde betingede 
Cirkumnutation Darwin antager som Grundfor- 
men for de andre Bevægelser hos Planten, som 
det Materiale, hvoraf disse ved Selektionsprin- 
cipet er opbygget. 
Den mindste Modifikation, som Nyttevirk- 
ningen bevirker er den, der skaber slyngende 
Stængler. Disses Cirkumnutation er nemlig den 
samme, som findes hos alle voxende Stængler, 
blot noget stærkere udviklet, med større Am- 
Det 
samme er Tilfældet med Slyngtraadene hos kla- 
plitude og noget større Regelniæssighed. 
trende Planter; her gjør sig dog ofte en større 
Tilpasning gjældende, ganske i Harmoni med 
at Organerne er mere tilpassede. OQgsaa FEpi- 
Væxt 
Hyponasti (overveiende Væxt langs den nedre 
yr 8 
nasti (overveiende langs den øvre) og 
Side af et Organ) forklarer Darwin som modi- 
ficeret Cirkumnutation. Naar nye Blade, der i 
Knoppen har været tæt sammenpakkede, retter 
sig ud, saa sker dette ved overveiende Væxt 
paa den øvre Side, dog bevæger Bladet sig ikke 
i en ret Linie nedover, men beskriver en tyde- 
lig Zikzaklinie, hvilket gjør, at Bevægelsen kan 
opfattes som en Form af Cirkumnutation. 
Exempel 
hos 
Opretning, efterhvert som Toppen voxer videre, 
paa Hyponasti anfører Darwin den 
mange Planter overbøiede Stængelspidses 
og han viser, at denne Bevægelse ikke foregaar 
I en lige Linie men i en Række af Ellipser. 
Søvnbevægelserne er efter Darwins Mening 
ogsaa en ren Cirkumnutation, der har erhvervet 
en Periodicitet, som staar i Sammenhæng med 
fordi herved 
Bladenes Udstraaling minskes, og Planten der- 
Vexlingen mellem Dag og Nat, 
ved ofte kan undgaa at skades af Nattekulden. 
at Bladet om 
Aftenen bevæger sig mere eller mindre stærkt 
Søvnbevægelsen bestaar 1, 
enten opover eller nedover og om Morgenen den 
modsatte Vei, hvorved det om Natten kommer 
til at staa skjævt mod Horizonten, medens de 
fleste Blade 
Darwin paaviser experimentelt, at den herved 
den 
Overflade virkelig kan forhindre, at Bladene fry- 
endel Blade 
sovende Planter ubevægelig i deres Dagstilling, 
jo om Dagen staar horizontalt. 
frembragte Formindskelse i udstraalende 
ser. — Han fæstede nemlig paa 
medens de andre fik Lov til at antage Natstil- 
lingen, og udsatte derpaa Planten i kortere eller 
længere Tid for, Vinterkulden. De meget van- 
skelige og besværlige Experimenter viste tyde- 
ligt, at et mindre Procenttal af de fri end af 
de horizontalt fæstede Blade dræbtes eller ska- 
Som - 
